Instrucţiuni de utilizare

Aceste instrucţiuni vă ajută să beneficiaţi de toate funcţionalităţile versiunii e-PUB a Raportului asupra inflaţiei al Băncii Naţionale a României.

Pentru o citire mai uşoară, se recomandă dezactivarea opţiunii Full Justification (disponibilă în meniul Settings).

CUPRINS

Pictograma „listă” vă permite să accesaţi cuprinsul publicaţiei din orice pagină. Această pictogramă poate fi plasată în partea de sus sau de jos a ecranului, în funcţie de aplicaţie.

LINK-URI CĂTRE NOTELE DE FINAL

Link-urile către notele de final sunt marcate în text printr-un număr încadrat între paranteze pătrate (de exemplu „[1]”). Atingând numărul notei veţi fi direcţionat către textul acesteia de la finalul capitolului. Revenirea pe pagina principală se face prin atingerea numărului notei de la finalul capitolului.

EXCLUSIV PENTRU UTILIZATORII DE iPAD

Dimensiunea graficului poate fi mărită prin dublă-atingere.

Cuvânt înainte

În luna august 2005, Banca Naţională a României a adoptat o nouă strategie de politică monetară – ţintirea directă a inflaţiei. Un rol esenţial în funcţionarea acestui regim revine ancorării anticipaţiilor inflaţioniste la nivelul obiectivului de inflaţie anunţat de banca centrală şi, prin urmare, unei comunicări eficiente cu publicul. Principalul instrument de comunicare este Raportul asupra inflaţiei.

Pentru a răspunde acestei cerinţe, BNR a revizuit atât structura Raportului asupra inflaţiei, cât şi periodicitatea publicării (trimestrială, în conformitate cu frecvenţa ciclului de prognoză). Pe lângă informaţiile referitoare la evoluţiile economice şi monetare şi la raţiunile care au stat la baza deciziilor de politică monetară din perioada analizată, raportul trimestrial include proiecţia BNR privind evoluţia ratei inflaţiei pe un orizont de opt trimestre, incertitudinile şi riscurile asociate acesteia, precum şi o secţiune de evaluare a acestui context din perspectiva politicii monetare.

Analiza prezentată în Raportul asupra inflaţiei se bazează pe cele mai recente informaţii statistice disponibile la momentul redactării, astfel încât perioadele de referinţă ale indicatorilor utilizaţi sunt diferite.

Raportul asupra inflaţiei a fost aprobat în şedinţa Consiliului de administraţie al BNR din data de 4 februarie 2014, iar proiecţia macroeconomică a fost realizată pe baza informaţiilor disponibile până la data de 29 ianuarie 2014.

Toate ediţiile acestei publicaţii sunt disponibile pe suport hârtie şi pe website-ul BNR, http://www.bnr.ro.

Lista abrevierilor

ANOFM |  | Agenţia Naţională pentru Ocuparea Forţei de Muncă
ANRE |  | Autoritatea Naţională de Reglementare în Domeniul Energiei
APDRP |  | Agenţia de Plăţi pentru Dezvoltare Rurală şi Pescuit
APIA |  | Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură
BCE |  | Banca Centrală Europeană
BIM |  | Biroul Internaţional al Muncii
BM |  | Banca Mondială
CE |  | Comisia Europeană
CRC |  | Centrala Riscului de Credit
ESI |  | indicatorul de încredere în economie
Eurostat |  | Oficiul de Statistică al Comunităţilor Europene
FBCF |  | formarea brută de capital fix
FMI |  | Fondul Monetar Internaţional
IAPC |  | indicele armonizat al preţurilor de consum
INS |  | Institutul Naţional de Statistică
IPC |  | indicele preţurilor de consum

IPPI |  | indicele preţurilor producţiei industriale
LFO |  | legume, fructe, ouă
MADR |  | Ministerul Agriculturii şi Dezvoltării Rurale
MFE |  | Ministerul Fondurilor Europene
MFP |  | Ministerul Finanţelor Publice
ON |  | overnight
OPCOM |  | Operatorul pieţei de energie electrică şi de gaze naturale din România
OPEC |  | Organizaţia ţărilor exportatoare de petrol
PIB |  | Produsul Intern Brut
RMO |  | rezerve minime obligatorii
ROBOR |  | rata dobânzii pe piaţa monetară pentru depozitele plasate de bănci
TVA |  | taxa pe valoarea adăugată
UE |  | Uniunea Europeană
VAB |  | valoarea adăugată brută
3M |  | 3 luni
12M |  | 12 luni

SINTEZĂ

Evoluţia inflaţiei şi cauzele acesteia

Rata anuală a inflaţiei IPC a atins la sfârşitul trimestrului IV 2013 minimul ultimilor 24 de ani, coborând la limita inferioară a intervalului de variaţie de ±1 punct procentual asociat ţintei staţionare de 2,5 la sută. Nivelul atins în luna decembrie a fost de 1,55 la sută, cu 0,33 puncte procentuale sub cel consemnat la finele trimestrului III şi cu 0,3 puncte procentuale mai redus decât cel prognozat în Raportul asupra inflaţiei din luna noiembrie. Reducerea în continuare a indicelui agregat al preţurilor de consum, în structura căruia se remarcă intrarea în premieră a ratei anuale a inflaţiei de bază CORE2 ajustat[1] în teritoriu negativ, s-a datorat în principal acumulării efectelor şocurilor favorabile de natura ofertei din cursul anului 2013. Dată fiind natura tranzitorie a acestor efecte, este de aşteptat ca nivelurile foarte scăzute ale inflaţiei să se menţină doar pe termen scurt. Evoluţiile ultimilor ani sugerează conturarea unei tendinţe a ratei inflaţiei de a reveni relativ rapid în interiorul intervalului de variaţie din jurul ţintei, după epuizarea efectelor şocurilor de ofertă.

Rata anuală a inflaţiei de bază CORE2 ajustat a coborât de la 0,49 la sută la sfârşitul trimestrului III până la -0,14 la sută la finele trimestrului IV. La intrarea în teritoriu negativ a inflaţiei de bază au contribuit în mare măsură evoluţii cu impact temporar asupra ratei anuale a acesteia, vizibile încă din trimestrul anterior: scăderea, începând cu 1 septembrie 2013, a cotei TVA de la 24 la sută la 9 la sută la unele produse de panificaţie şi efectul de bază favorabil asupra preţurilor produselor alimentare procesate, determinat de recolta agricolă abundentă a anului 2013 succesivă celei deficitare din anul precedent. La evoluţia descendentă a indicelui CORE2 ajustat au continuat însă să contribuie şi factorii fundamentali reprezentaţi de persistenţa deficitului de cerere agregată şi de înscrierea, în cursul anului 2013, a anticipaţiilor privind inflaţia pe o tendinţă consistentă de convergenţă către ţinta stabilită de inflaţie.

Componentele IPC influenţate cu precădere de factori de natura ofertei au avut contribuţii divergente la creşterea anuală a ansamblului preţurilor de consum în trimestrul IV. Dintre acestea, influenţa favorabilă dominantă a fost cea a preţurilor administrate, decelerarea dinamicii acestora beneficiind de disiparea efectului statistic generat de ajustarea semnificativă a tarifului energiei electrice în luna decembrie 2012. Efecte importante de sens contrar au fost generate de dinamica preţurilor volatile, care au continuat să se reducă în termeni anuali, dar într-un ritm mai lent decât în trimestrul III. În cazul preţurilor alimentare volatile (LFO[2]), a acţionat un efect de bază nefavorabil asociat corecţiilor descendente atipice survenite în trimestrul IV 2012, în timp ce în cazul preţurilor combustibililor a fost rezultatul unei inversări temporare de tendinţă a cotaţiilor internaţionale ale ţiţeiului la jumătatea lunii noiembrie, parţial contrabalansate de accentuarea aprecierii leului faţă de dolarul SUA.

Tendinţa de scădere a costurilor unitare cu forţa de muncă în industrie, manifestată în trimestrele II şi III 2013, a continuat şi în perioada octombrie-noiembrie, ritmul de creştere a productivităţii muncii devansându-l semnificativ pe cel al salariului mediu brut în acest sector. Această evoluţie, coroborată cu uşoara atenuare în perioada octombrie-noiembrie a dinamicii câştigurilor salariale nominale brute pe ansamblul economiei, sugerează că riscul unor presiuni inflaţioniste semnificative din partea costurilor cu salariile este redus pe termen scurt. Menţinerea pe termen mediu şi lung a unei corelaţii adecvate între creşterea salariilor şi cea a productivităţii muncii la nivelul ansamblului economiei naţionale este esenţială pentru consolidarea stabilităţii preţurilor.

Politica monetară în perioada parcursă de la data raportului precedent

În şedinţa din 5 noiembrie 2013, Consiliul de administraţie al BNR a decis reducerea cu 0,25 puncte procentuale a ratei dobânzii de politică monetară, până la nivelul de 4,00 la sută. Prognoza macroeconomică actualizată anticipa coborârea pe termen scurt a ratei inflaţiei la niveluri minim istorice pe fondul unui impact tranzitoriu al recoltei bune din anul 2013 şi al scăderii cotei TVA la unele produse de panificaţie. Pe termen mediu se prevedea menţinerea ratei inflaţiei în interiorul intervalului de variaţie asociat ţintei centrale, riscurile asociate prognozei provenind în principal din mediul extern şi fiind legate de volatilitatea fluxurilor de capital în condiţiile procesului de dezintermediere transfrontalieră din sistemul bancar şi ale variabilităţii apetitului pentru risc al investitorilor. Îmbunătăţirea în continuare a perspectivelor inflaţiei a fundamentat decizia Consiliului de administraţie de continuare a ajustării graduale a conduitei politicii monetare din lunile anterioare având drept scop ancorarea anticipaţiilor inflaţioniste la un nivel scăzut, în paralel cu crearea premiselor pentru redresarea sănătoasă şi de durată a creditării sectorului privat şi a creşterii economice.

Ulterior deciziei din luna noiembrie, pe fondul acumulării semnalelor privind consolidarea relativă a mecanismului de transmisie a politicii monetare, rata inflaţiei s-a redus în continuare, în timp ce sursele şi balanţa riscurilor asociate perspectivei pe termen mediu a inflaţiei au fost reevaluate ca fiind similare celor identificate în cel mai recent Raport asupra inflaţiei. În acest context, în şedinţa din 8 ianuarie 2014, Consiliul de administraţie al BNR a continuat procesul de ajustare a conduitei politicii monetare, reducând cu încă 0,25 puncte procentuale rata dobânzii de politică monetară, până la nivelul de 3,75 la sută. În plus, în vederea creării premiselor unui proces sustenabil de creditare şi pentru armonizarea treptată, în paşi prudenţi, a mecanismului rezervelor minime obligatorii cu standardele şi practicile în materie ale Băncii Centrale Europene, Consiliul de administraţie a decis reducerea ratei rezervelor minime obligatorii aplicabile pasivelor în lei ale instituţiilor de credit la nivelul de 12 la sută de la 15 la sută şi scăderea ratei rezervelor minime obligatorii aplicabile pasivelor în valută la nivelul de 18 la sută de la 20 la sută.

Perspectivele inflaţiei

Proiecţia ratei anuale a inflaţiei IPC prevede coborârea temporară a acesteia, în prima jumătate a anului 2014, sub limita inferioară a intervalului de ±1 punct procentual din jurul ţintei staţionare de 2,5 la sută pe an, revenirea în interval în trimestrul III 2014 şi menţinerea în interiorul acestuia până la orizontul proiecţiei.

Prognoza macroeconomică anticipează confirmarea pentru anul 2013 a unei dinamizări semnificative a creşterii economice faţă de performanţa modestă din anul precedent, susţinută de evoluţia de excepţie a exporturilor nete şi de unele componente ale consumului privat impulsionate de oferta abundentă de produse agroalimentare. Majorarea în ansamblu a grupei consumului final a fost însă lentă, iar contribuţia investiţiilor la creşterea PIB este evaluată a fi fost negativă pentru întregul an. Pentru anii 2014 şi 2015 se prevede consolidarea creşterii economice la ritmuri apropiate de cel din 2013. Se anticipează însă că, spre deosebire de anul precedent, creşterea economică în anul curent şi cel viitor va fi impulsionată de redresarea cererii interne, pe seama atât a consumului privat, cât şi a investiţiilor. La aceasta este de aşteptat să contribuie: creşterea venitului real disponibil al gospodăriilor populaţiei, consolidarea progresului realizat în atragerea fondurilor europene, revigorarea treptată a fluxurilor de investiţii străine directe, precum şi ajustarea graduală a condiţiilor creditării, inclusiv pe seama configuraţiei proiectate a condiţiilor monetare reale în sens larg. Redresarea cererii interne va induce un avans relativ mai rapid al importurilor, implicând revenirea în anul 2015 la o contribuţie negativă a exporturilor nete la creşterea economică. După înregistrarea unei corecţii substanţiale în 2013 a deficitului de cont curent, ponderea în PIB a acestuia este de aşteptat să se menţină în 2014 la un nivel similar celui din anul precedent şi să crească moderat în 2015, stabilizându-se pe termen mediu la valori semnificativ mai reduse decât cele anterioare anului 2013. Cu aceste premise ale scenariului de bază al proiecţiei, nu sunt de aşteptat presiuni corective semnificative generate de poziţia externă asupra cursului de schimb al monedei naţionale până la orizontul proiecţiei. Sub impactul factorilor determinanţi, deficitul de cerere a fost revizuit pe întregul interval de referinţă la valori care implică presiuni dezinflaţioniste mai puţin accentuate faţă de runda anterioară de prognoză, dominant în acest sens fiind ansamblul condiţiilor monetare reale. Deviaţia PIB de la nivelul său potenţial se va diminua treptat începând din a doua jumătate a intervalului de proiecţie, rămânând însă la valori negative până la orizontul acesteia.

Scenariul de bază al proiecţiei curente plasează rata anuală a inflaţiei IPC la 3,5 la sută la sfârşitul anului 2014, nivel situat cu 0,5 puncte procentuale peste cel prognozat în Raportul asupra inflaţiei din luna noiembrie 2013, şi la 3,2 la sută la finele anului 2015.

Traiectoria proiectată în runda curentă pentru dinamica indicelui agregat al preţurilor de consum este similară celei din runda anterioară, cu excepţia diferenţei semnificative de la sfârşitul trimestrului IV 2014. Pentru restul intervalului de referinţă, cvasisimilaritatea celor două proiecţii succesive este rezultatul compensării reciproce a unor reevaluări semnificative ale contribuţiilor componentelor indicelui agregat.

Revizuirea în sus cu 0,5 puncte procentuale a ratei anuale a inflaţiei IPC prognozate pentru finele anului 2014 este determinată în principal de încorporarea în proiecţia curentă a noilor informaţii privind modificarea nivelului accizelor (creşteri cu 7 eurocenţi pe litru ale accizei la carburanţi, preconizate pentru 1 aprilie 2014) şi a modului de calcul al echivalentului în lei al acestora (în cazul tuturor produselor accizabile), care au afectat cu precădere grupele combustibili, produse din tutun şi băuturi alcoolice. Devenite disponibile ulterior elaborării scenariului de bază al proiecţiei din precedentul Raport asupra inflaţiei, aceste informaţii au fost semnalate în acel raport ca surse ale unor riscuri de abatere în sus de la traiectoria prognozată a inflaţiei.

În condiţiile menţinerii ipotezei unor ani agricoli normali în 2014 şi 2015, pentru prima jumătate a intervalului de referinţă, o contribuţie marginal nefavorabilă comparativ cu proiecţia precedentă provine şi din revizuirea scenariului de creştere a preţurilor volatile ale alimentelor (LFO). Contribuţii semnificativ mai favorabile sunt proiectate pentru dinamica preţurilor administrate şi cea a indicelui CORE2 ajustat, aceasta din urmă beneficiind în continuare de efectele anului agricol favorabil din 2013.

Pentru anul 2015, dinamica preţurilor produselor din tutun a fost revizuită în jos, modificarea metodologiei de calcul al echivalentului în lei al accizelor fiind anticipată a exercita în acea perioadă un efect contrar celui din 2014 asupra proiecţiei. Această influenţă este în mare măsură compensată de cea de sens opus din partea inflaţiei CORE2 ajustat, pe seama unei inversări tranzitorii de tendinţă a aşteptărilor privind inflaţia[3], ca urmare a perceperii de către agenţii economici a unor efecte de bază nefavorabile, precum şi a diminuării treptate a deficitului de cerere pe măsura intensificării anticipate a activităţii economice.

Configuraţia traiectoriei proiectate a ratei anuale a inflaţiei IPC este influenţată în mare măsură de cea a ratei inflaţiei de bază CORE2 ajustat. În structura acestui indice sunt incluse preţurile produselor de panificaţie a căror cotă TVA a fost redusă la 1 septembrie 2013 şi cele ale altor produse alimentare procesate[4] influenţate, prin intermediul preţurilor materiilor prime agricole, de recolta abundentă din anul 2013. Efectele statistice ale acestor factori asupra dinamicii anuale a preţurilor sunt tranzitorii, urmând a se epuiza după patru trimestre, ceea ce produce un efect de bază nefavorabil în a doua jumătate a anului curent. Ca urmare, după ce rata anuală proiectată a inflaţiei de bază coboară la niveluri istorice minime, negative, în primele două trimestre ale anului 2014, revine ulterior şi se stabilizează la valori situate uşor peste 2 la sută până la orizontul prognozei.

Date fiind dinamicile proiectate ale inflaţiei de bază, precum şi ale componentelor exogene din punct de vedere al sferei de acţiune a politicii monetare, se anticipează că rata inflaţiei IPC va coborî în prima jumătate a anului 2014 sub limita inferioară a intervalului de variaţie asociat ţintei centrale, atingând un nivel minim situat sub 1 la sută în cursul trimestrului I, după care va reveni în interiorul intervalului în trimestrul III. După atingerea unui maxim al perioadei (3,5 la sută) în trimestrul IV 2014, rata anuală a inflaţiei se va stabiliza până la orizontul proiecţiei la valori situate uşor peste 3 la sută, dar sub limita superioară a intervalului ţintei. În acelaşi timp, rata medie anuală a inflaţiei va continua să coboare în cursul trimestrului I 2014 şi se va situa, pe întregul interval de proiecţie, între un minim de 1,5 la sută şi un maxim de 3,2 la sută.

Setul proiectat al condiţiilor monetare reale în sens larg este calibrat astfel încât să asigure menţinerea pe termen mediu a ratei inflaţiei în interiorul intervalului asociat ţintei, astfel încât, prin utilizarea întregului set de instrumente aflat la dispoziţia băncii centrale, să fie create premisele favorabile redresării treptate a creditării sectorului privat al economiei, cu precădere a împrumuturilor în monedă naţională, cu efect benefic asupra creşterii economice de durată.

Evaluarea riscurilor asociate proiecţiei curente a ratei inflaţiei indică o balanţă înclinată în sensul unor abateri în sus de la acest scenariu. Posibilele surse ale acestor abateri aparţin atât mediului extern, cât şi celui intern.

Riscurile provenind din mediul extern sunt generate de posibila variabilitate a apetitului pentru risc al investitorilor faţă de ansamblul economiilor emergente, în condiţiile incertitudinilor cu privire la magnitudinea şi etapizarea diminuării injecţiilor de lichiditate de către Fed în sistemul financiar american. Riscuri suplimentare provin din partea perspectivelor de evoluţie a economiilor emergente majore, precum şi din cea a stabilităţii sectorului bancar privat în unele ţări din zona euro, în contextul procesului de dezintermediere transfrontalieră. Materializarea unor riscuri generate de aceste surse ar conduce la modificări ale expunerilor investitorilor faţă de economiile emergente în ansamblu, discriminându-se în favoarea economiilor mai reziliente. Deşi condiţiile economice fundamentale ale României s-au ameliorat, atenuând relativ efectele unei realocări de expunere globale sau regionale, există în continuare un potenţial de amplificare a efectelor unei asemenea realocări în cazul accentuării unor vulnerabilităţi specifice economiei româneşti. Efectele posibile decurgând din aceste evoluţii s-ar traduce prin  creşterea volatilităţii în ambele sensuri a fluxurilor de capital adresate economiei naţionale. Manifestarea acestora ar avea drept consecinţă fluctuaţii excesive ale cursului de schimb al leului şi abateri de la scenariul de bază al proiecţiei macroeconomice în privinţa coordonatelor inflaţiei  şi ale creşterii economice. În ansamblu, balanţa acestor riscuri apare a fi înclinată în sensul unor abateri nefavorabile.

Balanţa riscurilor asociate evoluţiilor preţurilor materiilor prime pe pieţele internaţionale apare a fi echilibrată pe termen scurt. Pe termen mediu, riscuri de abatere în sus de la ipotezele scenariului de bază al proiecţiei pot fi consecinţe fie ale agravării unor tensiuni geopolitice, fie ale unei redresări mai rapide decât cea preconizată a cererii globale. În sens invers ar putea acţiona, la acest orizont, o posibilă încetinire a dinamicii viitoare a economiei Chinei şi a celorlalte economii emergente cu potenţial relevant de antrenare la nivel global.

Pe plan intern, riscuri relevante sunt generate de persistenţa rigidităţilor structurale care împiedică ajustările necesare în economia naţională pentru atenuarea consecinţelor şocurilor adverse. În acest sens, în condiţiile calendarului electoral din anul curent, respectarea strictă a prevederilor noului acord preventiv de finanţare încheiat cu UE, FMI şi BM este esenţială atât pentru continuarea reformelor structurale şi a celor care vizează îmbunătăţirea potenţialului de creştere a economiei interne, cât şi pentru coerenţa mixului de politici macroeconomice.

Similar evaluărilor din rapoartele precedente, atât balanţa riscurilor asociate ipotezelor privind dinamica preţurilor administrate, cât şi cea a preţurilor interne ale alimentelor sunt apreciate ca fiind relativ echilibrate pe parcursul perioadei de referinţă. Cu toate acestea, ponderea ridicată deţinută de produsele alimentare în coşul de consum al populaţiei, pe de o parte, şi volatilitatea sporită a acestei categorii de preţuri, pe de altă parte, continuă să genereze riscuri la adresa stabilităţii preţurilor dincolo de orizonturile apropiate.

Decizia de politică monetară

În condiţiile reconfirmării perspectivei coborârii ratei anuale a inflaţiei sub limita inferioară a intervalului ţintei staţionare în prima parte a anului 2014, urmate de revenirea şi consolidarea acesteia în interiorul intervalului odată cu epuizarea impactului tranzitoriu al şocurilor de natura ofertei produse în 2013, Consiliul de administraţie al BNR a decis, în şedinţa din 4 februarie 2014, reducerea cu 0,25 puncte procentuale a ratei dobânzii de politică monetară, până la nivelul de 3,50 la sută. Totodată, Consiliul de administraţie al BNR a hotărât continuarea gestionării adecvate a lichidităţii din sistemul bancar, precum şi menţinerea nivelurilor actuale ale ratelor rezervelor minime obligatorii aplicabile pasivelor în lei şi, respectiv, în valută ale instituţiilor de credit.

[1] Măsură a inflaţiei de bază, care elimină din calculul IPC total o serie de preţuri asupra cărora influenţa politicii monetare (prin gestionarea cererii agregate) este puţin semnificativă sau nulă: cele administrate, volatile (legume, fructe, ouă, combustibili), ale produselor din tutun şi ale băuturilor alcoolice.

[2] Legume, fructe şi ouă.

[3] Conform rezultatelor celui mai recent sondaj privind aşteptările inflaţioniste derulat de BNR în rândul analiştilor bancari.

[4] Ponderea produselor alimentare procesate în ansamblul coşului CORE2 ajustat este de 50 la sută.

I. EVOLUŢIA INFLAŢIEI

La sfârşitul trimestrului IV 2013, rata anuală a inflaţiei IPC a atins un minim istoric (1,55 la sută), coborând până la limita inferioară a intervalului de variaţie de ±1 punct procentual al ţintei de 2,5 la sută. În contextul persistenţei deficitului de cerere, al absenţei presiunilor din partea preţurilor materiilor prime agricole şi energetice, al unui curs de schimb relativ stabil, precum şi al ancorării anticipaţiilor inflaţioniste, variaţia medie lunară a inflaţiei IPC a consemnat cea mai scăzută valoare aferentă trimestrului IV din ultimii 24 de ani. În sens dezinflaţionist a acţionat, de asemenea, efectul de bază asociat majorării tarifului energiei electrice şi, respectiv, producţiei agricole deficitare din anul 2012. Acest din urmă factor, alături de obţinerea unei recolte peste medie şi de reducerea cotei TVA la unele produse de panificaţie începând cu 1 septembrie 2013, a determinat intrarea inflaţiei de bază anuale CORE2 ajustat în teritoriu negativ (-0,14 la sută la finele perioadei).

Cea mai însemnată contribuţie la dezinflaţia IPC din trimestrul analizat a revenit grupei preţurilor administrate, a cărei rată anuală de creştere s-a diminuat cu 2,5 puncte procentuale, până la 6,4 la sută. Explicaţia rezidă în disiparea efectului statistic generat de ajustarea semnificativă a tarifului energiei electrice în luna decembrie 2012, ca urmare a evidenţierii distincte în factura consumatorilor casnici a valorii certificatelor verzi şi, în mai mică măsură, în magnitudinea redusă a ajustărilor din perioada curentă. Dintre acestea merită menţionată creşterea preţului gazelor naturale cu 1,2 la sută în luna octombrie, sub cea estimată iniţial de ANRE pentru această etapă a calendarului de liberalizare a pieţei energiei.

Preţurile volatile şi-au atenuat declinul în termeni anuali (până la -1,4 la sută), tendinţa regăsindu-se la nivelul ambelor componente (bunuri alimentare şi combustibili). În primul caz, determinant a fost efectul de bază nefavorabil asociat corecţiilor atipice survenite în trimestrul IV 2012, în condiţiile în care în intervalul analizat s-au înregistrat scăderi ample ale preţurilor fructelor, pe fondul ofertei abundente de citrice. În ceea ce priveşte preţurile combustibililor, temperarea deflaţiei anuale s-a datorat, în parte, inversării temporare de tendinţă a cotaţiilor internaţionale ale ţiţeiului[1] la jumătatea lunii noiembrie, al cărei efect a fost parţial contrabalansat de accentuarea aprecierii monedei naţionale faţă de dolarul SUA.

Deşi companiile de profil nu au operat în trimestrul IV modificări ale preţurilor produselor din tutun, acestea rămân grupa cu cel mai ridicat ritm anual de creştere (8,7 la sută), ca urmare a majorării accizelor în primele două trimestre ale anului.

O altă măsură fiscală implementată anterior (scăderea cotei TVA de la 24 la sută la 9 la sută la unele produse de panificaţie începând cu 1 septembrie 2013) a continuat să influenţeze rata inflaţiei anuale, impactul fiind localizat la nivelul componentei CORE2 ajustat (-1,2 puncte procentuale). Pe parcursul intervalului analizat, inflaţia de bază şi-a menţinut traiectoria descendentă, indusă, pe de o parte, de persistenţa deficitului de cerere, iar pe de altă parte, de oferta abundentă de materii prime agricole pe plan intern şi de contextul internaţional favorabil. În acelaşi sens a acţionat şi un puternic efect de bază asociat producţiei agricole reduse din anul anterior. Impactul factorilor menţionaţi s-a concretizat în accentuarea deflaţiei anuale a grupei preţurilor mărfurilor alimentare (până la -1,8 la sută) şi în reducerea ritmului anual de creştere aferent componentei bunurilor nealimentare (-0,3 puncte procentuale, până la 1,9 la sută), inclusiv în corelaţie cu evoluţia preţurilor de producţie externe[2].

O tendinţă de sens contrar a înregistrat segmentul serviciilor libere, a cărui dinamică anuală s-a majorat cu 0,2 puncte procentuale (până la 1,1 la sută). Creşterea poate fi atribuită uşoarei încetiniri a ritmului de apreciere a monedei naţionale faţă de euro, majorării tarifelor practicate de cinematografe, teatre, muzee, precum şi scumpirilor realizate de unii operatori din turism şi servicii de alimentaţie publică, în contextul aprobării proiectului de lege privind introducerea impozitului forfetar de la 1 ianuarie 2014.

Aşteptările agenţilor economici privind inflaţia indică în general o stabilizare a preţurilor în perioada următoare (companii din industrie, construcţii, servicii, consumatori, analişti bancari), cu excepţia operatorilor din comerţ, ale căror aşteptări s-au deteriorat spre finele trimestrului IV 2013. Din punct de vedere cantitativ, se evidenţiază menţinerea, pe tot parcursul anului 2013, a anticipaţiilor formulate de analiştii bancari în linie cu ţinta de inflaţie stabilită de banca centrală.

Rata medie anuală a IAPC a continuat să scadă în perioada octombrie-decembrie (-0,9 puncte procentuale, până la 3,2 la sută), ceea ce a condus la o diminuare a ecartului faţă de criteriul privind rata inflaţiei prevăzut de Tratatul de la Maastricht (până la 1,4 puncte procentuale). În ceea ce priveşte decalajul faţă de inflaţia medie din Uniunea Europeană, acesta se situa la sfârşitul anului 2013 la 1,7 puncte procentuale.

În luna decembrie 2013, rata anuală efectivă a inflaţiei a fost inferioară cu 0,3 puncte procentuale proiecţiei prezentate în Raportul asupra inflaţiei din luna noiembrie. Eroarea de prognoză s-a datorat: (i) atenuării peste aşteptări a dinamicii componentei alimentare a inflaţiei de bază, consecinţă a unui an agricol de excepţie şi (ii) aprecierii neanticipate a monedei naţionale faţă de dolarul SUA, cu impact asupra preţului combustibililor.

[1] Preţul petrolului Brent a revenit la peste 110 dolari SUA/baril în luna decembrie 2013, ca urmare a reducerii producţiei în Libia, concomitent cu revigorarea cererii de ţiţei din partea Asiei (conform rapoartelor lunare ale OPEC).

[2] Aproximate prin preţurile pentru piaţa externă ale producătorilor industriali de bunuri de consum din UE-15.

II. EVOLUŢII ALE ACTIVITĂŢII ECONOMICE

1. Cererea şi oferta

În trimestrul III 2013 PIB real a consemnat o accelerare semnificativă a ratei anuale de creştere comparativ cu intervalul anterior (de la 1,5 la 4,1 la sută[1]) imprimată de dublarea dinamicii trimestriale în perioada curentă (până la +1,6 la sută), dar favorizată şi de efectul de bază asociat contracţiei economice din trimestrul III 2012 (-0,8 la sută).

Deşi cererea externă netă de bunuri şi servicii a continuat să înregistreze cea mai consistentă contribuţie la creşterea anuală a PIB real (+4,5 puncte procentuale), nu poate fi ignorată frânarea ritmului de scădere a absorbţiei interne, acesta plasându-se sub un procent, pentru prima oară în acest an (-0,4 la sută, comparativ cu -2,2 la sută şi respectiv -4,3 la sută în primele două trimestre). Această relativă îmbunătăţire a traiectoriei cererii interne nu a fost susţinută însă decât în mică măsură de componentele cu semnificaţie economică – mai precis, doar de consumul final privat (+0,3 puncte procentuale), în timp ce formarea brută de capital fix şi consumul final guvernamental şi-au accentuat declinul. În concluzie, poziţia-cheie în explicarea traiectoriei PIB real a revenit din nou „variaţiei stocurilor”care, întrerupându-şi influenţa negativă, a favorizat intensificarea creşterii economice în trimestrul III (contribuţia acestei componente a fost de +0,9 puncte procentuale, faţă de -4,1 puncte procentuale în aprilie-iunie).

În ceea ce priveşte evoluţia trimestrială a PIB real din perspectiva cererii, rolul decisiv în accelerarea până la 1,6 la sută a ratei de creştere economică în intervalul analizat a aparţinut absorbţiei interne (+1,3 la sută, faţă de -0,4 la sută în trimestrul II), în timp ce anularea ecartului pozitiv de ritm dintre exporturile şi importurile de bunuri şi servicii a condus la o valoare negativă a contribuţiei cererii externe nete (-1,5 puncte procentuale). Similar evoluţiilor în termeni anuali, singurul segment cu relevanţă economică din cadrul cererii interne care şi-a îmbunătăţit evoluţia faţă de trimestrul anterior a fost consumul final al populaţiei (+0,3 la sută şi, în consecinţă, o contribuţie de +0,2 puncte procentuale la dinamica PIB real), consumul final guvernamental şi formarea brută de capital fix întrerupându-şi creşterea (-3,3 la sută şi respectiv -0,2 la sută). În concluzie, dinamizarea PIB real a fost imprimată, în principal, de variaţia stocurilor şi discrepanţa statistică, poziţii care au cumulat un aport de 3 puncte procentuale. Pe partea ofertei, influenţe favorabile asupra variaţiei trimestriale a PIB real au fost exercitate de toate sectoarele economice, în condiţiile în care serviciile şi construcţiile şi-au inversat traiectoriile (creşteri ale VAB de 0,5 la sută şi respectiv 2,6 la sută), iar industria şi agricultura au înregistrat a patra creştere succesivă (chiar dacă ritmurile VAB din perioada curentă au fost inferioare celor din intervalul anterior: 1,7 la sută şi respectiv 0,9 la sută). Pe total VAB, dinamica trimestrială s-a accelerat cu 0,3 puncte procentuale (până la +1,1 la sută), explicând însă mai puţin de două treimi din creşterea PIB real – acest rezultat evidenţiază, şi de această dată, contribuţia relativ importantă a poziţiei reziduale („discrepanţa statistică”).

1.1. Cererea

Consumul final privat şi-a majorat uşor rata anuală de creştere (de la 0,3 la 0,5 la sută), pe fondul intensificării de 4 ori a dinamicii cheltuielilor efectuate de gospodăriile populaţiei, până la 1,6 la sută – consecinţă a redresării cumpărărilor de bunuri şi servicii din reţeaua comercială[2], dar şi a ritmului alert al segmentelor a căror evoluţie reflectă performanţa sectorului agricol – achiziţiile de pe piaţa ţărănească, autoconsumul şi industria casnică. Influenţa favorabilă a acestor componente a fost însă estompată de puternica accentuare a traiectoriei descendente a „cheltuielilor pentru consumul final individual al administraţiilor publice”[3] (în trimestrul III, contracţia anuală a fost de 6,9 la sută, faţă de 0,4 la sută în intervalul anterior).

Revigorarea observată la nivelul cumpărărilor de mărfuri a fost generată, în principal, de inversarea traiectoriei pe segmentul bunurilor de folosinţă îndelungată, în timp ce la nivelul comerţului cu produse de uz curent, cu excepţia carburanţilor redresarea a avut o amplitudine net inferioară, iar volumul vânzărilor de carburanţi a continuat să scadă în termeni anuali (într-un ritm mai lent totuşi comparativ cu trimestrul II). În ceea ce priveşte comerţul cu bunuri durabile, influenţa dominantă a fost exercitată de piaţa auto, cu susţinere din următoarele direcţii: (i) comerţul cu autoturisme noi, datorită programului de reînnoire a parcului auto – deşi încasările din acest an au fost sub aşteptări, dinamica medie anuală din trimestrul III a devenit pozitivă, ca urmare a decalajului faţă de anul anterior cu care acest program şi-a produs efectele în piaţă (iulie 2013 faţă de mai 2012); (ii) comerţul cu autoturisme second-hand, care a înregistrat ritmuri explozive de la începutul anului, numărul înmatriculărilor accelerându-şi chiar rata anuală de creştere în trimestrul III, evoluţie care a generat creşterea mediei de vârstă a parcului auto şi a antrenat intensificarea vânzărilor de piese şi accesorii auto.

Din perspectiva principalelor canale de finanţare, extinderea achiziţiilor din reţeaua comercială a fost susţinută atât de resursele proprii, cât şi de cele împrumutate, în condiţiile în care venitul disponibil al populaţiei[4] şi volumul creditelor noi de consum au înregistrat dinamici moderat pozitive (1,4 la sută şi respectiv 4,9 la sută).

În trimestrul III 2013, bugetul general consolidat a înregistrat un deficit de 1 515 milioane lei[5] (echivalent cu 0,24 la sută din PIB[6] şi corespunzător unui surplus primar de 0,12 la sută din PIB) – inferior celui consemnat în primele două trimestre din 2013, dar mai amplu decât cel înregistrat în perioada similară a anului 2012 (378 milioane lei[7], echivalent cu 0,06 la sută din PIB). Întreruperea procesului de ameliorare a execuţiei bugetare a survenit în principal ca urmare a majorării dinamicii cheltuielilor bugetare totale (aceasta urcând la 2,5 la sută[8], după 5 trimestre consecutive de ritmuri negative de creştere), prioritar pe seama evoluţiei ascendente a componentei cu bunurile şi serviciile (+18 la sută, faţă de -2,1 la sută în trimestrul II), care a reflectat inclusiv stingerea unor arierate ale administraţiilor locale şi sistemului public de sănătate. La rândul lor, veniturile bugetare totale şi-au atenuat ritmul anual de creştere (la 0,3 la sută, faţă de 1,2 la sută în trimestrul precedent), în condiţiile manifestării unui efect statistic de bază defavorabil[9], dar şi datorită accentuării variaţiei anuale negative a veniturilor nefiscale (la -12,4 la sută, de la -7 la sută); o influenţă favorabilă a avut însă revenirea la ritmuri pozitive de creştere a încasărilor din TVA (4 la sută, comparativ cu -8,8 la sută în trimestrul precedent), din contribuţiile de asigurări (2 la sută, faţă de -0,2 la sută) şi din impozitul pe profit (5,2 la sută, comparativ cu -4,4 la sută).

Formarea brută de capital fix s-a restrâns cu 4,1 la sută, accentuarea cu 1,2 puncte procentuale a ratei anuale de scădere fiind imprimată, în esenţă, de puternica inversare de semn a dinamicii investiţiilor în utilaje (inclusiv mijloace de transport achiziţionate de companii şi instituţii publice) – volumul acestor cheltuieli a scăzut cu 22,3 la sută, după opt trimestre de creştere alertă (ritmuri anuale cuprinse între 15 şi 36 la sută). Având în vedere poziţia importantă deţinută de această categorie de cheltuieli în cadrul acumulărilor de capital la nivelul sectorului corporatist, precum şi faptul că datele statistice disponibile sugerează variaţii reale nesemnificative pentru alte capitole de cheltuieli de investiţii (lucrări de construcţii noi şi reparaţii capitale la clădiri nerezidenţiale, achiziţii în sistem leasing de autovehicule şi echipamente), se poate afirma că volumul investiţiilor realizate de sectorul corporatist în trimestrul III a fost sensibil inferior celui din perioada corespunzătoare a anului 2012. Acumulări de capital de intensitate mai scăzută este posibil să se fi înregistrat şi în sectorul bugetar, concluzia fiind sugerată de contracţia nominală severă a poziţiei „formarea brută de capital fix” pentru sectorul menţionat (cu 17 la sută, după o creştere anuală de circa 4 la sută în trimestrul anterior[10]). Aceste evoluţii au fost parţial contrabalansate de revigorarea investiţiilor efectuate de populaţie, lucrările de construcţii rezidenţiale înregistrând o puternică inversare de traiectorie (în special pe segmentul reparaţiilor capitale), în corelaţie cu amplificarea achiziţiilor de locuinţe vechi, realizate în cadrul programului „Prima casă” – aceste tranzacţii au culminat în iulie, luna premergătoare intrării în vigoare a deciziei autorităţilor de renunţare la finanţarea sub forma creditelor ipotecare în euro, opţiune considerată mai avantajoasă decât cea în monedă naţională.

Cererea externă a reprezentat în continuare principalul motor al creşterii economice, noua accelerare a ritmului anual al exporturilor de bunuri şi servicii (până la 21,7 la sută) generând menţinerea unui ecart de ritm semnificativ faţă de importuri (+13,7 puncte procentuale).

Pe partea exporturilor, evoluţii favorabile au fost înregistrate atât în cazul livrărilor de mărfuri (+19,1 la sută – cea mai alertă dinamică din ultimele zece trimestre), cât şi în cel al încasărilor din servicii, a căror rată de creştere a rămas deosebit de alertă (peste 30 la sută, o contribuţie importantă revenind serviciilor de transport).

Dinamizarea vânzărilor de bunuri a fost atribuită atât comerţului cu Uniunea Europeană, cât şi celui extracomunitar, pe ambele pieţe[11] consemnându-se cel puţin o dublare de ritm – până la circa 14 la sută şi respectiv 25 la sută (de altfel, la nivelul trimestrului III, exporturile extra-UE au reprezentat circa 32 la sută din valoarea totală a exporturilor – nivel record pentru perioada postaderare). Exporturi superioare celor din intervalul iulie-septembrie 2012 s-au înregistrat la nivelul tuturor grupelor principale de mărfuri, cele mai alerte rate de creştere observându-se în cazul livrărilor de bunuri de capital şi de bunuri intermediare (+19 şi respectiv +15 la sută, variaţii reale); în ceea ce priveşte această din urmă categorie, o contribuţie notabilă a revenit cerealelor, în condiţiile în care, pe de o parte, exportatorii români au putut efectua livrări în avans faţă de alţi producători importanţi din regiune, condiţiile meteo permiţând recoltarea mai rapidă, iar pe de altă parte, Franţa – principalul producător european de cereale – a fost mai puţin prezentă în piaţă, întrucât marile cooperative agricole au decis stocarea grâului în aşteptarea unei eventuale creşteri a preţurilor. Dincolo de pieţele tradiţionale de desfacere (nordul Africii şi Orientul Mijlociu), cantităţi importante au fost vândute în Coreea de Sud şi Japonia.

În condiţiile trenării ofertei interne de bunuri intermediare şi materii prime, accelerarea de ritm a exporturilor de bunuri în trimestrul III a antrenat amplificarea aprovizionărilor de bunuri intermediare din import – saltul cu peste 9 la sută al volumului fizic la această categorie de mărfuri (comparativ cu circa -5 la sută în trimestrul II), atribuit deopotrivă pieţei UE şi extra-UE, a exercitat o influenţă decisivă în direcţia revigorării importurilor pe ansamblu. O intensificare de ritm, dar de amplitudine mai scăzută (+4,7 la sută faţă de +0,6 la sută în trimestrul II) au consemnat şi importurile de bunuri de consum (în special mărfuri fabricate în UE).

1.2. Oferta

Mai mult de jumătate din creşterea economică înregistrată în trimestrul III s-a datorat agriculturii, a cărei valoare adăugată brută şi-a accelerat cu 7 puncte procentuale rata anuală de creştere (până la 24,6 la sută, rezultat la care a contribuit însă substanţial contracţia trimestrială cu peste 8 la sută din perioada de bază).

Merită însă menţionat faptul că o intensificare a creşterii VAB se observă şi la nivelul sectoarelor neagricole (ritm anual cumulat de 2 la sută, faţă de 0,9 la sută în trimestrul II), aportul cel mai important revenind industriei (+7 la sută, +2 puncte procentuale comparativ cu dinamica din intervalul precedent). Similar primelor două trimestre ale anului, câştigurile de producţie au fost orientate către acoperirea cererii externe, în timp ce pe plan local volumul vânzărilor de produse de fabricaţie autohtonă s-a restrâns – concluzia este sugerată de traiectoriile divergente ale volumului cifrei de afaceri corespunzătoare producţiei industriale destinate celor două pieţe de desfacere – o nouă intensificare de ritm (până la 22,2 la sută), respectiv contracţie pentru al şaptelea interval consecutiv (-5,9 la sută în trimestrul III). Cele mai alerte rate de creştere a producţiei (cuprinse între 9 şi 21 la sută) au înregistrat industria mijloacelor de transport, industria de prelucrare a ţiţeiului, ramurile producătoare de maşini şi echipamente mecanice şi electrice (în asociere cu performanţa sectorului auto şi cu dezvoltarea segmentului de explorare a petrolului şi gazelor), precum şi industria uşoară, industria mobilei şi cea de prelucrare a lemnului.

O evoluţie favorabilă a cunoscut şi sectorul construcţiilor (creştere a VAB cu 3,8 la sută, faţă de -4,5 la sută în trimestrul II), inversări ale traiectoriei fiind observate în cazul tuturor tipurilor de obiective – inginereşti, nerezidenţiale (volumul lucrărilor s-a majorat cu 5,3 şi respectiv 7,3 la sută în perioada analizată), dar mai ales rezidenţiale (+34,2 la sută).

Serviciile au reprezentat singurul segment a cărui VAB s-a restrâns în trimestrul III (cu 1 la sută). Rezultate inferioare anului precedent au fost înregistrate în comerţ şi transporturi (scăderea cu 1,4 la sută având totuşi o amplitudine mai mică faţă de cea din trimestrul II, datorită uşoarei redresări a comerţului cu amănuntul), precum şi la nivelul serviciilor publice şi al activităţilor profesionale şi ştiinţifice

2. Piaţa muncii

În perioada septembrie-noiembrie 2013, atât cererea, cât şi oferta de forţă de muncă[12] au fost caracterizate de o relativă stabilizare, reflectată de variaţii reduse ale numărului de salariaţi şi ale numărului şomerilor BIM, iar perspectivele pentru începutul anului 2014 se menţin modeste. Dinamica salariului mediu brut nominal a rămas relativ constantă la nivelul atins după majorarea din luna iulie a salariului minim brut pe economie, iar pentru trimestrul I 2014 se anticipează că impactul exercitat asupra mediei pe economie de următoarea etapă de modificare a acestuia din urmă va fi parţial compensat de atenuarea aşteptărilor inflaţioniste şi de menţinerea unor politici salariale prudente în rândul companiilor private, precum şi în sectorul bugetar. În industrie, câştigurile de productivitate au continuat să susţină dinamica negativă a costurilor unitare cu forţa de muncă, contribuind la consolidarea dezinflaţiei şi a competitivităţii externe a producătorilor autohtoni

.

În intervalul analizat, uşoara creştere consemnată de locurile de muncă vacante nu s-a concretizat într-o majorare corespunzătoare a angajărilor din rândul şomerilor şi a numărului de salariaţi raportat de angajatori, acestea menţinându-se la valori similare lunilor iunie-august 2013. O posibilă explicaţie rezidă în sporirea exigenţei companiilor în procesul de recrutare, dar şi în deficienţele structurale ale sistemului de învăţământ, insuficient orientat către formarea de competenţe solicitate pe piaţa muncii[13]. La nivel sectorial, stagnarea efectivului de salariaţi din industrie şi reducerea acestuia în construcţii au fost compensate de evoluţii pozitive în serviciile private, agricultură şi sectorul bugetar. În acelaşi timp, oferta excedentară de forţă de muncă s-a menţinut stabilă, rata şomajului BIM plasându-se la 7,3 la sută începând din luna iulie (în urma revizuirii în scădere a estimărilor iniţiale). În schimb, după ce ieşirea unui număr semnificativ de şomeri neindemnizaţi din evidenţele ANOFM a contribuit la reducerea ratei şomajului înregistrat până la circa 5 la sută în lunile august-septembrie, în trimestrul IV 2013 indicatorul a urcat la 5,5 la sută, ca rezultat al concedierilor din construcţii, servicii poştale şi industria extractivă. Pe termen scurt, managerii companiilor[14] nu anticipează modificări privind ocuparea până la sfârşitul trimestrului I 2014, o perspectivă pozitivă de angajare fiind întrevăzută numai în comerţ.

Perioada octombrie-noiembrie 2013 nu a adus schimbări semnificative în ritmul mediu anual de creştere a câştigurilor salariale nominale brute (4,6 la sută faţă de 4,9 la sută în trimestrul III 2013). Se anticipează însă că nivelul acestuia va înregistra evoluţii neuniforme în perioada următoare, în condiţiile în care: (i) în luna decembrie în sectorul bugetar se va disipa efectul statistic al ultimei etape de majorare salarială acordată în anul 2012 şi (ii) în luna ianuarie 2014 se va aplica o nouă creştere a salariului minim brut pe economie, de la 800 lei la 850 lei, al cărei impact asupra mediei pe economie va fi atenuat însă de ameliorarea aşteptărilor inflaţioniste, menţinerea atitudinii prudente a companiilor private[15] şi de politica salarială restrictivă în sectorul bugetar (prin limitarea acordării de majorări salariale la un număr restrâns de categorii profesionale).

În industrie, traiectoria favorabilă a costurilor unitare cu forţa de muncă a continuat şi în lunile octombrie-noiembrie 2013, fiind susţinută de creşterea productivităţii. Mai precis, dinamica anuală a acestor costuri a coborât de la -2,9 la sută în trimestrul III la -3,4 la sută, scăderi fiind vizibile în majoritatea ramurilor din industria prelucrătoare (îndeosebi în industria chimică, maşini şi echipamente şi fabricarea echipamentelor electrice) şi în industria energetică.

Din perspectiva factorilor de influenţă de natura cererii asupra ratei inflaţiei, variaţia anuală a venitului disponibil real a intrat în teritoriu pozitiv, valorile atinse fiind însă moderate (până la 1,7 la sută în luna octombrie). Creşterea în termeni anuali a fost determinată de majorarea veniturilor reale din salarii (inclusiv ca urmare a dezinflaţiei pronunţate), contribuţii suplimentare revenind remiterilor din străinătate în trimestrul III şi, respectiv, transferurilor sociale în luna octombrie 2013

3. Preţurile de import şi preţurile de producţie

În trimestrul III 2013, declinul preţurilor materiilor prime agricole şi aprecierea leului în raport cu principalele valute au condus la scăderea preţurilor de import şi a celor agricole, precum şi la diminuarea presiunilor inflaţioniste exercitate de preţurile producţiei industriale. La atenuarea dinamicii celor din urmă au contribuit, de asemenea, reducerea preţului energiei electrice şi persistenţa deficitului de cerere. Pentru perioada următoare nu se întrevăd modificări de tendinţă, dată fiind absenţa presiunilor pe pieţele externe ale materiilor prime.

În intervalul iulie-septembrie 2013, preţurile de import au continuat să aibă un aport favorabil la evoluţia preţurilor interne, generat de menţinerea indicelui anual al valorii unitare a importurilor la niveluri subunitare (97,64 la sută, comparativ cu 97,39 la sută în trimestrul anterior) şi de accentuarea aprecierii monedei naţionale faţă de principalele valute (în special în raport cu dolarul SUA, moneda de decontare a majorităţii materiilor prime importate).

Obţinerea unor recolte superioare celor din anul precedent a determinat înscrierea preţurilor externe ale materiilor prime agricole pe un trend descendent, care s-a reflectat în scăderi pronunţate ale indicilor valorii unitare a mărfurilor alimentare importate (-17 puncte procentuale în cazul produselor vegetale). O evoluţie de sens contrar au consemnat majoritatea bunurilor nealimentare de uz curent, accelerări de ritm mai însemnate fiind vizibile în cazul produselor farmaceutice. În ceea ce priveşte preţurile externe ale combustibililor, reluarea tendinţei ascendente a fost antrenată de creşterea sezonieră a consumului global şi de tensiunile geopolitice.

În contextul trenării cererii, majoritatea bunurilor de capital şi de folosinţă îndelungată au continuat să înregistreze indici subunitari ai valorii unitare a importurilor; în cazul primei categorii, o explicaţie suplimentară rezidă în menţinerea preferinţei pentru importul de maşini second-hand în detrimentul celor noi[16].

În trimestrul III 2013, dinamica anuală a preţurilor producţiei industriale pentru piaţa internă a continuat să se tempereze (-2,2 puncte procentuale faţă de intervalul anterior, până la 2,7 la sută), pe o astfel de traiectorie plasându-se toate grupele de bunuri. Factorii care au acţionat în acest sens includ: (i) reducerea preţului energiei electrice atât pe piaţa liberă[17], cât şi pe cea reglementată[18]; (ii) declinul accentuat al preţurilor interne ale materiilor prime agricole; (iii) aprecierea monedei naţionale în raport cu principalele valute, şi (iv) menţinerea deficitului de cerere.

Preţurile bunurilor intermediare au înregistrat cea mai importantă decelerare (până la -1,5 la sută), contribuţia dominantă revenind sectorului metalurgic, în contextul măsurilor de creştere a eficienţei energetice luate de unii dintre cei mai importanţi operatori de profil şi al trendului descendent al cotaţiilor internaţionale ale metalelor, asociat incertitudinilor privind cererea.

O pierdere de ritm anual a avut loc şi în cazul preţurilor de producţie ale bunurilor de consum (-2,1 puncte procentuale, până la 4,4 la sută), determinant fiind efectul pozitiv exercitat asupra industriei alimentare de scăderea consistentă a preţurilor materiilor prime agricole.

În ceea ce priveşte preţurile bunurilor energetice, atenuarea ratei anuale de creştere (-1,8 puncte procentuale, până la 5,5 la sută) s-a datorat exclusiv reducerii tarifelor la energia electrică. În industria de prelucrare a hidrocarburilor, dinamica anuală a preţurilor de producţie a rămas în teritoriu negativ (-5,8 la sută), fiind însă superioară celei din trimestrul anterior, în corelaţie cu reluarea trendului ascendent al cotaţiilor ţiţeiului pe pieţele externe.

Dinamica anuală a preţurilor bunurilor de capital s-a diminuat până la 0,2 la sută, majoritatea ramurilor exercitând influenţe în acest sens. Excepţie a făcut industria de fabricare a mijloacelor de transport rutier, o posibilă cauză a ritmului mai rapid de creştere fiind modificările realizate în structura producţiei de principalul producător.

Preţurile produselor agricole au revenit în trimestrul III 2013 la un ritm anual negativ (-1,8 la sută), exclusiv pe seama grupei vegetale (-2,7 la sută). Mişcarea a fost generată de obţinerea unor recolte record, care a determinat reduceri pronunţate de preţ pentru majoritatea produselor, în special în cazul cerealelor (variaţie anuală de -31,1 la sută la grâu).

Preţurile produselor animale au consemnat în schimb o uşoară accelerare de ritm (0,8 puncte procentuale până la 3,2 la sută). Presiuni s-au manifestat mai ales pe piaţa cărnii de pasăre (variaţie anuală de 14,4 la sută), posibil pe fondul diminuării importurilor şi al extinderii exporturilor.

Pentru trimestrul IV 2013, evoluţiile benigne de pe pieţele externe ale materiilor prime, precum şi aprecierea în termeni anuali a monedei naţionale în raport cu principalele valute indică menţinerea dinamicii anuale a preţurilor de import în teritoriu negativ. În privinţa preţurilor interne de producţie, decelerarea ratelor anuale de creştere a continuat şi în perioada octombrie-noiembrie 2013 (până la 0,9 la sută în noiembrie) şi este de aşteptat să persiste la nivelul întregului trimestru, în condiţiile în care principalii factori de influenţă au rămas neschimbaţi. Având în vedere nivelul confortabil al stocurilor, nici în cazul preţurilor producţiei agricole interne nu sunt probabile modificări de tendinţă în ultimul trimestru al anului.

[1] În absenţa unei menţiuni explicite, în această secţiune ritmurile de creştere exprimă variaţii anuale de volum, determinate pe baza seriilor de date neajustate. Evoluţiile curente indică modificări faţă de trimestrul anterior şi sunt calculate prin utilizarea seriilor ajustate sezonier.

[2] Calcule pe baza seriei indicilor privind volumul cifrei de afaceri în comerţ şi servicii de piaţă prestate populaţiei.

[3] Potrivit metodologiei conturilor naţionale, această poziţie vizează, în principal, activităţile de învăţământ, sănătate, securitate socială, cultură, sport şi activităţi recreative.

[4] Aproximat prin suma dintre veniturile din salarii nete, transferurile sociale (asigurări sociale de stat, asigurări de şomaj şi de sănătate) şi remiterile lucrătorilor din străinătate.

[5] Datele preliminare publicate de MFP cu privire la nivelul deficitului bugetului general consolidat pentru perioada ianuarie-septembrie 2013 relevă respectarea plafonului convenit cu FMI.

[6] Pentru analiză, au fost folosite datele operative publicate de MFP privind execuţia bugetară pe luna septembrie 2013; pentru anul 2013 s-a utilizat nivelul PIB publicat de MFP odată cu execuţia bugetară aferentă lunii noiembrie 2013.

[7] Datele aferente execuţiei bugetare din 2012 au fost recalculate de către MFP pentru a asigura comparabilitatea cu cele din 2013.

[8] În absenţa altor precizări, variaţiile procentuale se referă la ritmurile anuale de creştere exprimate în termeni reali.

[9] Asociat în principal încasării în precedentul trimestru a taxelor de licenţă pentru acordarea drepturilor de utilizare a frecvenţelor radio.

[10] Acest indicator este furnizat de Eurostat, singura serie trimestrială disponibilă fiind însă cea exprimată în preţuri curente.

[11] Analiza în structură a volumului fizic al exporturilor şi importurilor (pe pieţe de desfacere/provenienţă şi pe grupe de mărfuri potrivit clasificării pe Mari Categorii Economice) se bazează pe seriile Eurostat privind balanţa comercială şi indicele valorii unitare în comerţul internaţional.

[12] Analiză pe baza datelor ajustate sezonier.

[13] Rata şomajului BIM în rândul tinerilor (15-24 de ani) s-a situat la 23,3 la sută în trimestrul III 2013.

[14] A se vedea sondajul realizat de DG ECFIN/INS şi studiul Manpower privind Perspectivele angajării de forţă de muncă.

[15] A se vedea studiul PayWell 2013 realizat de PricewaterhouseCoopers.

[16] Conform datelor Ministerului Afacerilor Interne, în trimestrul III numărul înmatriculărilor de autoturisme second-hand din import a crescut cu 38 la sută faţă de perioada similară a anului anterior, comparativ cu o creştere de doar 4,7 la sută în cazul autoturismelor noi.

[17] Scăderea preţului mediu de tranzacţionare pe OPCOM (-27,5 la sută variaţie anuală), în contextul unei noi majorări a gradului de deschidere a pieţei (de la 65 la 85 la sută, începând cu luna septembrie).

[18] Decizia ANRE de reducere cu 1,3 la sută a tarifelor la energia electrică, precum şi cea de diminuare a cotei de achiziţie de certificate verzi, începând cu luna iulie 2013.

III. POLITICA MONETARĂ ŞI EVOLUŢII FINANCIARE

1. Politica monetară

În perioada octombrie 2013 – ianuarie 2014, BNR a prelungit ciclul de scădere a ratei dobânzii de politică monetară, nivelul acesteia fiind coborât în doi paşi succesivi de câte 0,25 puncte procentuale, până la 3,75 la sută. Totodată, banca centrală a redus ratele RMO aferente pasivelor în lei, respectiv în valută ale instituţiilor de credit la 12 la sută, respectiv 18 la sută[1], şi a menţinut gestionarea adecvată a lichidităţii din sistemul bancar. Măsurile au vizat continuarea adecvării condiţiilor monetare în sens larg la caracteristicile recente şi de perspectivă ale inflaţiei, în condiţiile asigurării ancorării anticipaţiilor inflaţioniste în linie cu ţinta staţionară, concomitent cu sprijinirea revigorării sustenabile a procesului de creditare.

Decizia efectuării unei noi reduceri a ratei dobânzii de politică monetară (cu 0,25 puncte procentuale, până la 4,00 la sută) adoptată de Consiliul de administraţie al BNR în luna noiembrie a avut în vedere ampla corecţie descendentă consemnată în lunile precedente de rata anuală a inflaţiei[2] (soldată cu atingerea unui nivel aflat sub punctul central al ţintei staţionare), dar mai ales caracteristicile perspectivei acesteia. Astfel, proiecţia actualizată a evoluţiilor macroeconomice pe termen mediu a relevat faptul că rata anuală a inflaţiei se menţinea în următoarele patru trimestre pe un palier inferior punctului central al ţintei staţionare, coborând chiar, temporar, în prima parte a anului 2014, sub limita de jos a intervalului ţintei. Ulterior, rata anuală prognozată a inflaţiei consemna o creştere, revenind la valori aflate în jumătatea superioară a intervalului ţintei. Pe ansamblu, traiectoria actualizată a ratei anuale a inflaţiei era mai joasă în raport cu cea proiectată anterior, reflectând în principal aşteptările inflaţioniste mai reduse şi presiunile dezinflaţioniste marginal mai accentuate previzionate a fi exercitate de deficitul de cerere agregată, a cărui dimensiune proiectată a fost revizuită în sens crescător; pe termen scurt, dimensiunea acestei abateri era semnificativ mărită de impactul consistent anticipat al şocului pozitiv de ofertă generat de recolta agricolă bună a anului 2013 şi de reducerea cotei TVA la unele produse de panificaţie[3].

Într-un asemenea context, BNR a preferat să prezerve gradualitatea pasului de ajustare a ratei dobânzii de politică monetară (0,25 puncte procentuale), urmărind astfel prevenirea dezancorării anticipaţiilor inflaţioniste pe termen mediu şi a scăderii prea bruşte a ratelor dobânzilor la depozitele bancare, precum şi potenţarea impactului exercitat asupra randamentelor pe termene mai lungi, în condiţiile unei relative sincronizări a ciclului politicii monetare a BNR cu cele ale băncilor centrale din regiune, dar şi din ţările dezvoltate.

Datele statistice publicate ulterior[4] şi evaluările actualizate au reconfirmat perspectiva continuării scăderii ratei anuale a inflaţiei în prima jumătate a anului 2014 până la niveluri minime istorice, aflate totodată sub limita inferioară a intervalului din jurul ţintei. Evoluţia – compatibilă cu previziunile anterioare privind revenirea şi menţinerea ulterioară a acestei rate în interiorul intervalului de variaţie din jurul ţintei staţionare – reflecta influenţa combinată anticipată a fi exercitată temporar de un efect de bază favorabil[5] şi de impactul recoltei agricole bune din anul 2013 şi al reducerii cotei TVA la unele produse de panificaţie, suprapusă celei generate de persistenţa deficitului de cerere agregată. Dimensiunea acestui deficit se prefigura a rămâne pe termen scurt la valori apropiate celor estimate pentru trimestrul anterior, dată fiind foarte probabila trenare în continuare a refacerii cererii de consum şi a celei de investiţii, sugerată inclusiv de prelungirea valorilor negative semnificative ale dinamicii anuale reale a creditului acordat sectorului privat. În aceste condiţii, în cadrul şedinţei din 8 ianuarie 2014, Consiliul de administraţie al BNR a decis să reducă din nou rata dobânzii de politică monetară cu 0,25 puncte procentuale, coborând-o la nivelul de 3,75 la sută. Totodată, în vederea sprijinirii revigorării sustenabile a procesului de creditare, precum şi pentru a continua armonizarea mecanismului RMO cu standardele în materie ale BCE, autoritatea monetară a diminuat ratele RMO aferente pasivelor cu scadenţa reziduală mai mică de doi ani[6] în lei şi respectiv în valută ale băncilor la 12 la sută, respectiv la 18 la sută (de la 15 la sută, respectiv de la 20 la sută), începând cu perioada de aplicare 24 ianuarie – 23 februarie 2014.

Analiza celor mai recente informaţii disponibile a relevat menţinerea în teritoriul negativ a variaţiei anuale reale a creditului acordat sectorului privat[7], precum şi faptul că uşoara atenuare consemnată în perioada octombrie-noiembrie de valoarea negativă a acesteia (-5,7 la sută, faţă de -6,5 la sută în trimestrul III 2013) s-a datorat aproape exclusiv efectului statistic al scăderii ratei anuale a inflaţiei. Într-o mică măsură, evoluţia a reflectat însă şi o relativă îmbunătăţire a comportamentului componentei în lei (a cărei variaţie anuală a urcat la -0,2 la sută, de la -2,4 la sută în precedentele trei luni), în timp ce dinamica soldului componentei în valută şi-a accentuat valoarea negativă (-5,5 la sută, faţă de -4,1 la sută în trimestrul III, pe baza valorilor exprimate în euro). Din perspectiva principalelor categorii de clienţi, evoluţiile s-au corelat în linii mari cu rezultatele ediţiei din luna noiembrie 2013 a Sondajului BNR privind creditarea companiilor nefinanciare şi a populaţiei. Potrivit acestora, instituţiile de credit anticipau o contracţie a cererii de credite a societăţilor nefinanciare în ultimul trimestru din 2013, concomitent cu continuarea înăspririi standardelor specifice de creditare; pe segmentul populaţiei, se anticipa scăderea cererii de credite pentru locuinţe, în paralel cu creşterea moderată a restrictivităţii standardelor de creditare specifice, dar şi reluarea creşterii cererii de credite de consum, în condiţiile menţinerii neschimbate a standardelor de creditare ale acestora. Astfel, dinamica anuală negativă a creditelor acordate societăţilor nefinanciare a rămas relativ nemodificată în primele două luni ale trimestrului IV (-7,1 la sută), exclusiv ca efect al accelerării declinului componentei în valută (-8,7 la sută, faţă de -6,5 la sută în trimestrul anterior, pe baza valorilor exprimate în euro), dinamica anuală a celei în monedă naţională revenind la valori marginal pozitive (+0,3 la sută, faţă de -1,1 la sută în trimestrul III). Din perspectiva structurii pe maturităţi, similar trimestrelor anterioare, creditele pe termen scurt (atât cele în lei, cât mai ales cele în valută) au continuat să se comprime substanţial; în schimb, cele pe termen mediu au înregistrat o nouă creştere (mai lentă însă faţă de precedentele trei luni), localizată exclusiv la nivelul componentei în lei. Creditele acordate populaţiei şi-au atenuat însă declinul anual (-4,5 la sută, faţă de -5,9 la sută în trimestrul III), evoluţia reflectând atât uşoara dinamizare a creditelor pentru locuinţe, pe seama accelerării creşterii componentei în lei (64,3 la sută, comparativ cu 34,2 la sută în precedentele trei luni), cât şi temperarea declinului creditelor de consum (-11,3 la sută, de la -13,0 la sută).

În schimb, dinamica anuală a masei monetare a consemnat o creştere, consolidându-se în perioada octombrie-noiembrie la valori pozitive (4,3 la sută, faţă de 0,4 la sută în precedentele trei luni). Evoluţia s-a datorat atât efectului statistic exercitat de scăderea ratei anuale a inflaţiei, cât mai ales dinamizării componentei mai lichide a masei monetare (M1), al cărei avans (8,7 la sută, de la 2,3 la sută în trimestrul III) s-a datorat cu precădere accelerării semnificative a creşterii depozitelor ON ale companiilor, inclusiv în contextul majorării consistente a sumelor provenind din fonduri europene. La rândul său, dinamica depozitelor la termen sub doi ani a revenit la valori pozitive (1,4 la sută, comparativ cu un declin de 0,9 la sută consemnat în precedentele trei luni), redresarea fiind mai accentuată şi în acest caz pe segmentul societăţilor nefinanciare.

Continuarea ciclului de scădere a ratei dobânzii de politică monetară – în linie cu aşteptările instituţiilor de credit – şi prezervarea de către BNR a manierei de gestionare a lichidităţii de pe piaţa monetară interbancară, coroborate cu consolidarea – curentă şi anticipată – a valorii pozitive a poziţiei nete a lichidităţii băncilor au acţionat în sensul prelungirii tendinţei de scădere a ratelor dobânzilor de pe piaţa monetară interbancară, implicit a declinului cotaţiilor pe termen mai lung. Pe acest fond, ratele dobânzilor la creditele noi şi-au accentuat coborârea, atingând valori minime ale perioadei post-1990 (a se vedea secţiunea 2.1. Ratele dobânzilor).

2. Pieţe financiare şi evoluţii monetare

În trimestrul IV 2013, randamentul mediu al pieţei monetare interbancare şi-a prelungit tendinţa de scădere, impulsionând astfel ajustarea descendentă a ratelor dobânzilor practicate de bănci în relaţia cu clienţii nebancari. Cursul de schimb leu/euro a oscilat în cea mai mare parte a intervalului într-o bandă îngustă de variaţie, pentru ca în ultima parte a lunii decembrie acesta să consemneze o volatilitate uşor mai accentuată, corelată cu fluctuaţiile sentimentului pieţelor internaţionale. Variaţia anuală a creditului acordat sectorului privat s-a menţinut în teritoriul negativ, în timp ce dinamica masei monetare a redevenit pozitivă, pe seama sporirii plăţilor efectuate de autorităţi din fondurile europene.

2.1. Ratele dobânzilor

Valorile medii lunare ale ratelor dobânzilor aferente depozitelor de pe piaţa monetară interbancară şi-au continuat declinul în primele două luni ale trimestrului IV 2013, atingând în luna noiembrie un nou minim istoric (1,35 la sută)[8], pentru ca în decembrie ele să consemneze o creştere uşoară; media trimestrială a acestor randamente a coborât la 1,83 la sută – nivel inferior cu 1,43 puncte procentuale celui înregistrat în intervalul iulie-septembrie 2013.

Poziţia netă a lichidităţii băncilor a manifestat o tendinţă de creştere[9], nivelul pozitiv al acesteia având însă o evoluţie sinuoasă de-a lungul intervalului analizat. Majorarea, în consecinţă, a valorii medii trimestriale a excedentului de lichiditate din sistemul bancar s-a datorat injecţiilor de lichiditate generate de operaţiunile Trezoreriei ce au presupus utilizarea unor sume din contul în valută al MFP; un efect opus, de intensitate net inferioară însă, au exercitat asupra condiţiilor lichidităţii creşterea numerarului în afara BNR şi amplificarea cu caracter autonom a nivelului prevăzut al RMO. Pe acest fond, ratele dobânzilor ON de pe piaţa monetară interbancară s-au reînscris în luna octombrie pe o traiectorie pronunţat descendentă, ele apropiindu-se de rata dobânzii la facilitatea de depozit şi tinzând ulterior să se menţină în proximitatea acesteia (creşterile cu caracter sezonier înregistrate de respectivele randamente în debutul perioadelor de menţinere a RMO au fost mai puţin ample şi inferioare ca durată episoadelor similare din lunile precedente).

La rândul ei, traiectoria cotaţiilor pe termen mai lung de pe piaţa monetară interbancară a fost influenţată de aşteptările instituţiilor de credit privind continuarea de către BNR a ciclului de scădere a ratei dobânzii de politică monetară, dar mai ales de prevalenţa anticipaţiilor de menţinere a caracterului relaxat al condiţiilor lichidităţii. Ca urmare, ratele ROBOR 3-12M şi-au prelungit trendul descendent în prima lună a trimestrului IV; mişcarea s-a întrerupt temporar în noiembrie, dar s-a reluat în a doua decadă a lunii decembrie, pe fondul majorării rapide a excedentului de lichiditate având ca sursă injecţiile Trezoreriei. În consecinţă, media cotaţiilor ROBOR3M din luna decembrie (2,58 la sută) a coborât cu 1,07 puncte procentuale în raport cu cea din ultima lună a trimestrului III; ajustări de dimensiuni comparabile (-0,95, respectiv -0,81 puncte procentuale) au fost înregistrate în cazul cotaţiilor medii pentru maturităţile de 6 şi respectiv 12 luni (3,06 la sută, respectiv 3,26 la sută).

Evoluţiile de pe piaţa primară a titlurilor de stat au reflectat impactul benefic pe care l-au exercitat asupra interesului manifestat de investitori pentru respectivele plasamente prelungirea caracterului relaxat al condiţiilor lichidităţii de pe piaţa monetară interbancară, precum şi continuarea trendului favorabil al fundamentelor economiei româneşti[10]; un efect de sens opus a exercitat temporar deteriorarea episodică a sentimentului pieţei internaţionale, asociată temerilor investitorilor legate de potenţiala iniţiere de către Fed a reducerii programului său de achiziţii de active financiare. Pe acest fond, randamentele maxime acceptate în cadrul licitaţiilor de titluri de stat şi-au prelungit în luna octombrie trendul descendent, pentru ca ulterior acestea să consemneze evoluţii diferenţiate din perspectiva structurii pe scadenţe. Astfel, în cazul titlurilor pe 6 luni şi un an, randamentele maxime acceptate au coborât în luna decembrie la minime istorice (2,85 la sută, inferior cu 1,44 puncte procentuale nivelului din iulie[11], şi respectiv 2,93 la sută, cu 0,96 puncte procentuale mai mic decât în septembrie), în timp ce pentru titlurile pe 5 ani, respectivul randament s-a situat la 4,92 la sută (+0,28 puncte procentuale faţă de septembrie). Pe parcursul trimestrului, MFP a pus în circulaţie titluri de stat în valoare de 14,2 miliarde lei, aceasta depăşind, pentru prima dată în ultimele 3 trimestre, volumul anunţat (pe seama evoluţiilor din lunile octombrie şi decembrie)[12].

Pe piaţa secundară, cotaţiile de referinţă ale titlurilor de stat au avut o evoluţie relativ similară, tendinţa de declin a acestora consemnând o întrerupere temporară în noiembrie. Ca urmare, la finele lunii decembrie, nivelurile acestor cotaţii erau inferioare celor de la sfârşitul lunii septembrie în cazul maturităţilor de până la 3 ani, în timp ce în cazul scadenţelor superioare se înregistrau valori mai ridicate faţă de aceeaşi perioadă de referinţă.

Ratele dobânzilor practicate de bănci în relaţia cu clienţii nebancari şi-au accentuat declinul în perioada septembrie-noiembrie 2013, atingând noi niveluri minime post-1990. O scădere sensibilă a consemnat rata medie a dobânzii la creditele noi (-1,28 puncte procentuale, până la 8,23 la sută în noiembrie), prioritar ca efect al evoluţiilor de pe segmentul populaţiei (-1,78 puncte procentuale, până la 9,29 la sută); acestea au reflectat atât diminuarea costurilor împrumuturilor noi pentru consum şi pentru locuinţe, cât şi creşterea ponderii ultimei categorii în totalul creditelor noi acordate populaţiei, asociată derulării noului program „Prima casă” exclusiv în monedă naţională. Şi rata medie a dobânzii aferente creditelor noi ale societăţilor nefinanciare s-a redus considerabil (cu 1,23 puncte procentuale, până la 7,51 la sută), cu precădere pe seama declinului înregistrat pe segmentul creditelor noi de valoare mică (sub 1 milion echivalent euro). Amplitudinea scăderii consemnate de rata medie a dobânzii pentru depozitele noi la termen a fost însă mai mică (-0,76 puncte procentuale, până la 3,16 la sută); totodată, tendinţa de ajustare a fost mai pregnantă în cazul plasamentelor societăţilor nefinanciare (-1 punct procentual, până la 2,38 la sută, faţă de -0,52 puncte procentuale, până la 4,07 la sută în noiembrie, în cazul populaţiei).

2.2. Cursul de schimb şi fluxurile de capital

În trimestrul IV, comportamentul cursului de schimb leu/euro a continuat să fie influenţat de evoluţiile de pe piaţa financiară internaţională – afectate la rândul lor de aşteptările/incertitudinile legate de deciziile principalelor bănci centrale din lume –, precum şi de prelungirea tendinţei de ameliorare a unor fundamente economice pe plan intern, de natură să influenţeze în sens favorabil percepţia investitorilor financiari asupra pieţei financiare locale.

Astfel, în prima parte a intervalului, raportul leu/euro şi-a mărit temporar variaţiile, în condiţiile relativei amplificări a volatilităţii pieţei financiare internaţionale sub impactul prelungirii blocajului fiscal din SUA, doar parţial contrabalansat de atenuarea tensiunilor politice din Italia. Ulterior, rata de schimb s-a poziţionat pe o traiectorie lin descrescătoare, ca urmare a uşoarei ameliorări a aversiunii globale faţă de risc, induse de soluţionarea impasului bugetar din SUA şi, mai ales, de conturarea aşteptărilor privind amânarea pentru prima parte a anului 2014[13] a deciziei Fed de diminuare a programului de achiziţii de active financiare. Reflectând aceste influenţe, deficitul pieţei valutare interbancare s-a redus în octombrie la mai puţin de jumătate comparativ cu luna precedentă, în principal pe seama revenirii în teritoriul pozitiv a soldului tranzacţiilor derulate de clienţii nerezidenţi; aprecierea lunară a leului faţă de euro (0,4 la sută) a fost însă inferioară celei consemnate de principalele monede din regiune, cel mai probabil datorită amplificării sezoniere a cererii nete de devize a rezidenţilor, persoane juridice.

În luna noiembrie, apetitul pentru risc al investitorilor financiari internaţionali a receptat influenţele unei succesiuni de semnale mixte apărute în acest interval referitoare la evoluţia economiei SUA[14], precum şi efectul conjugat al influenţelor divergente decurgând, pe de o parte, din evoluţia sub aşteptări a PIB în T3 din zona euro şi, pe de altă parte, din decizia neaşteptată a BCE de reducere a ratei dobânzii de politică monetară. Pe plan intern, noile date publicate au relevat însă prelungirea tendinţelor favorabile/evoluţii peste aşteptări ale unor indicatori relevanţi (PIB din T3[15] – estimare semnal –, producţia industrială, exporturile), iar agenţia Standard&Poor’s a îmbunătăţit perspectiva rating-ului suveran al României. Pe acest fond, lichiditatea pieţei valutare interbancare s-a diminuat până la minimul ultimilor patru ani, iar soldul negativ al acesteia s-a majorat, în condiţiile relativei amplificări a cererii excedentare de devize a nerezidenţilor. Cursul de schimb leu/euro a oscilat însă într-o bandă îngustă de variaţie[16], tendinţă ce s-a prelungit şi în prima parte a lunii decembrie, într-un context marcat de atitudinea de expectativă adoptată de către investitorii financiari înaintea şedinţei de politică monetară a Fed din data de 18 a lunii.

Ulterior deciziei neaşteptate a Fed privind iniţierea începând cu luna ianuarie 2014 a reducerii volumului achiziţiilor de active financiare, rata de schimb leu/euro s-a înscris pe o traiectorie ascendentă punctată de episoade succesive de creştere, ea atingând în ultima zi a anului 2013 cea mai ridicată valoare din ultimele trei luni.

Pe ansamblul perioadei analizate, leul s-a depreciat faţă de euro cu 0,01 la sută în termeni nominali şi s-a apreciat în termeni reali cu 0,6 la sută[17]; în raport cu dolarul SUA, leul s-a apreciat cu 2,7 la sută în termeni nominali şi cu 3,4 la sută în termeni reali, în condiţiile în care moneda SUA şi-a diminuat valoarea pe pieţele financiare internaţionale. Din perspectiva variaţiei anuale medii a cursului de schimb consemnate în trimestrul IV, leul şi-a diminuat aprecierea nominală, atât faţă de euro, cât şi faţă de dolarul SUA.

2.3. Moneda şi creditul

Moneda

În intervalul septembrie-noiembrie 2013, dinamica[18] masei monetare (M3) şi-a accentuat creşterea şi a revenit, după o pauză de un an, în teritoriul pozitiv (3,8 la sută, faţă de -0,7 la sută în perioada iunie-august 2013), evoluţia asociindu-se în principal majorării plăţilor efectuate de MFP din fondurile europene[19]; o influenţă similară ca sens a avut efectul statistic al reducerii ratei anuale a inflaţiei. Un impact de sens opus, de o intensitate mai scăzută însă, au exercitat asupra lichidităţii din economie potenţialele realocări de portofolii dinspre activele monetare înspre alte categorii de instrumente financiare, precum şi continuarea ajustării bilanţurilor diferitelor categorii de agenţi economici.

Plusul de ritm al M3 a fost generat cu precădere de evoluţia componentelor destinate tranzacţiilor curente; astfel, variaţia depozitelor overnight a atins maximul ultimilor cinci ani, iar cea a numerarului în circulaţie a consemnat cel mai mare nivel al ultimului an. Şi dinamica depozitelor la termen sub doi ani s-a majorat, însă nu la fel de pregnant, pe seama evoluţiei consemnate de plasamentele companiilor, dar şi a efectului statistic sus-menţionat[20]. În perioada analizată, structura pe monede a M3 a continuat să se îmbunătăţească, în condiţiile consolidării preferinţei pentru depozitele în lei, mai cu seamă în cazul companiilor.

Analiza structurii pe deţinători a masei monetare evidenţiază accelerarea sensibilă a creşterii depozitelor companiilor (localizată la nivelul societăţilor nefinanciare, unde s-a atins cel mai înalt ritm de creştere din ultimii cinci ani), precum şi întreruperea tendinţei de scădere manifestată pe parcursul ultimului an şi jumătate de dinamica depozitelor populaţiei. Principalii determinanţi ai celei din urmă evoluţii i-au constituit amplificarea unor plăţi efectuate de administraţia publică, majorarea dinamicii salariului mediu net[21] şi efectul statistic al reducerii ratei inflaţiei, al căror impact a devansat efectul cumulat al reorientării parţiale a respectivului segment spre alte categorii de instrumente financiare (depozite la termen de peste doi ani, acţiuni emise de companii[22] şi fonduri de investiţii), precum şi al achitării unor obligaţii către bugetul de stat[23]. În cazul societăţilor nefinanciare, sursele de alimentare a depozitelor le-au constituit majorarea cheltuielilor publice şi, posibil, sumele atrase de la nerezidenţi sub forma investiţiilor de portofoliu[24]; nivelul acestora l-a surclasat pe cel al plăţilor efectuate de către firme în contul datoriei bancare interne şi al celei externe[25].

Din perspectiva principalelor contrapartide ale M3, majorarea dinamicii acestui agregat monetar a reflectat declinul ratei de creştere a depozitelor în valută ale administraţiei publice, atenuarea variaţiilor negative ale creditului acordat sectorului privat şi respectiv sectorului public, precum şi sporirea variaţiei activelor externe nete ale sectorului bancar. O influenţă de sens opus au exercitat accelerarea dinamicii depozitelor în lei ale administraţiei publice centrale şi încetinirea ritmului de descreştere a pasivelor financiare pe termen lung (incluzând poziţia conturi de capital).

Creditul

În perioada septembrie-noiembrie 2013, dinamica anuală a creditului acordat sectorului privat s-a menţinut negativă, relativa atenuare a contracţiei în termeni anuali[26] înregistrată în acest interval (-5,5 la sută, faţă de -6,9 la sută în lunile iunie-august 2013) datorându-se cvasiexclusiv efectului statistic al reducerii ratei anuale a inflaţiei[27] (parţial contrabalansat de cel al cursului de schimb leu/euro) şi, într-o măsură redusă, creşterii uşoare a dinamicii componentei în lei. Pe acest fond, ponderea medie a creditului în devize în totalul creditului acordat sectorului privat s-a redus până la minimul ultimilor trei ani şi jumătate.

Analiza structurii pe categorii de clienţi evidenţiază diminuarea mai pregnantă a variaţiei negative a creditelor acordate populaţiei, dar şi stoparea tendinţei de scădere a dinamicii anuale a împrumuturilor societăţilor nefinanciare[28]. În primul caz, evoluţia s-a asociat: (i) majorării fluxului de credite noi în lei (în special al celor pentru locuinţe, dar şi al celor destinate consumului)[29], susţinută de declinul ratelor de dobândă aferente, de reluarea programului guvernamental „Prima casă” pe componenta în lei şi, posibil, de o reducere a restrictivităţii standardelor de creditare[30], precum şi (ii) scăderii volumului transferurilor nete de credite din bilanţurile băncilor[31]. În cazul împrumuturilor societăţilor nefinanciare, ameliorarea de ritm s-a datorat în principal efectului statistic al reducerii ratei inflaţiei, precum şi accentuării apelului firmelor la liniile de finanţare acordate anterior (inclusiv a celor din categoria overdraft); efecte de sens opus au continuat să exercite probabila înăsprire a standardelor de creditare şi prelungirea ajustării bilanţurilor companiilor[32].

[1] De la 15, respectiv de la 20 la sută. Decizia intră în vigoare începând cu perioada de aplicare 24 ianuarie – 23 februarie 2014.

[2] Rata anuală a inflaţiei a coborât în luna septembrie 2013 la 1,88 la sută, de la 3,67 la sută în august.

[3] Factori semnalaţi de banca centrală în cadrul precedentului exerciţiu trimestrial de prognoză ca sursă de riscuri în sens descendent la adresa evoluţiei pe termen scurt a inflaţiei.

[4] Rata anuală a inflaţiei a coborât în luna noiembrie 2013 la 1,83 la sută, iar rata anuală a inflaţiei de bază CORE2 ajustat a consemnat pentru a doua lună succesiv o valoare negativă.

[5] Asociat şocurilor adverse de natura ofertei ce au afectat inflaţia în perioada similară a anului anterior.

[6] Reducerea ratelor se aplică şi pasivelor în lei, respectiv în valută, cu scadenţă mai mare de doi ani, care prevăd clauze de rambursare, transferare, retragere anticipată.

[7] În absenţa altor menţiuni, indicatorii menţionaţi sunt calculaţi ca variaţii medii anuale exprimate în termeni reali.

[8] Seria de date acoperă ultimii 20 de ani.

[9] În acest context, autoritatea monetară a suspendat organizarea de licitaţii repo.

[10] Cererea de titluri a fost conjunctural alimentată şi de volumul relativ mai ridicat al scadenţelor.

[11] Precedenta licitaţie pentru titluri pe aceeaşi scadenţă organizată în trimestrul III.

[12] În luna octombrie, MFP a pus în circulaţie şi titluri denominate în euro, atât pe piaţa internă, cât şi pe cea externă. În primul caz volumul emis a fost de 150 milioane euro, pe 3 ani, la randamentul mediu de 2,48 la sută; pe piaţa externă s-au emis titluri în valoare de 500 milioane euro, pe termen de 7 ani, cu un randament de 4,15 la sută.

[13] Un efect similar au exercitat menţinerea caracterului acomodativ al politicii monetare a celorlalte bănci centrale majore (BCE, Banca Angliei şi Banca Japoniei) şi, posibil, creşterea uşor peste aşteptări înregistrată de economia Chinei în trimestrul III 2013.

[14] De natură să alimenteze incertitudinile privind momentul iniţierii de către Fed a reducerii volumului achiziţiilor sale de active financiare.

[15] Conform estimărilor Eurostat, România a consemnat în trimestrul III 2013 cel mai mare ritm de creştere a PIB din UE.

[16] O evoluţie relativ similară a consemnat în luna noiembrie rata de schimb zlot/euro, în timp ce coroana cehă şi forintul şi-au amplificat deprecierea faţă de moneda unică europeană.

[17] În acelaşi interval, forintul s-a depreciat cu 0,2 la sută faţă de euro, coroana cehă s-a depreciat cu 6,3 la sută – în condiţiile în care banca Cehiei a intervenit pe piaţa valutară –, în timp ce zlotul polonez s-a întărit cu 1,4 la sută.

[18] În absenţa altor precizări, variaţiile procentuale se referă la media ritmurilor de creştere anuală în termeni reali din perioada septembrie-noiembrie 2013.

[19] Conform comunicatelor de presă ale MFE, Trezoreria statului a acordat în această perioadă un nou împrumut pentru plata facturilor către beneficiarii Programului Operaţional Dezvoltarea Resurselor Umane şi respectiv Creşterea Competitivităţii Economice, iar datele publicate pe website-urile MFE, APDRP, APIA şi MADR relevă o creştere a plăţilor din fondurile europene. Totodată, conform datelor referitoare la execuţia bugetară, cheltuielile cu bunuri şi servicii din perioada septembrie-noiembrie 2013 au fost printre cele mai consistente plăţi trimestriale din ultimii şapte ani, inclusiv ca urmare a transpunerii în legislaţia românească a Directivei UE nr. 7/2011 privind combaterea întârzierilor în efectuarea plăţilor în tranzacţiile comerciale (Legea nr. 72/2013).

[20] În termeni nominali, dinamica depozitelor la termen sub doi ani s-a menţinut cvasistabilă.

[21] În perioada septembrie-noiembrie 2013, media ritmului de creştere anuală în termeni reali a câştigului salarial net pe total economie a fost cea mai mare din ultimii doi ani.

[22] Persoanele fizice au achiziţionat acţiuni „Nuclearelectrica” şi „Romgaz”, beneficiind de un discount.

[23] Prima rată a impozitului anual pe veniturile din activităţile agricole stabilite pe bază de norme de venit (Codul fiscal).

[24] Conform informaţiilor prezentate în cadrul unei conferinţe de presă, cel puţin 30 la sută din acţiunile „Nuclearelectrica” au fost achiziţionate de nerezidenţi.

[25] Conform datelor din balanţa de plăţi, volumul mediu al rambursărilor nete de împrumuturi externe efectuate de sectorul nebancar în perioada septembrie-noiembrie 2013 a fost superior plăţilor trimestriale medii din ultimul an.

[26] În absenţa altor precizări, variaţiile procentuale se referă la media ritmurilor de creştere anuală în termeni reali din perioada septembrie-noiembrie 2013.

[27] În termeni nominali, ritmul de creştere a creditelor a scăzut uşor pe segmentul populaţiei şi mai accentuat pe cel al companiilor.

[28] Şi creditele instituţiilor financiare nemonetare au consemnat o accelerare de ritm, însă ponderea acestui segment în creditul total acordat sectorului privat s-a menţinut modestă.

[29] Pe baza datelor raportate de CRC privind creditele de peste 20 000 lei acordate în luna curentă.

[30] Conform ediţiei din noiembrie 2013 a Sondajului BNR privind creditarea companiilor nefinanciare şi a populaţiei, băncile anticipau pentru T4 2013 scăderea restrictivităţii standardelor de creditare aferente împrumuturilor pentru locuinţe şi încheierea ciclului de înăsprire a acestora la creditele pentru consum.

[31] Pe baza datelor din statistica monetară privind creditele achiziţionate, respectiv transferate şi anulate din bilanţurile băncilor.

[32] Sugerată de ediţia din decembrie 2013 a Sondajului BNR privind accesul la finanţare al companiilor nefinanciare din România şi capacitatea acestora de a face faţă unor condiţii financiare nefavorabile.

IV. PERSPECTIVELE INFLAŢIEI

Scenariul de bază al proiecţiei curente plasează rata anuală a inflaţiei IPC la 3,5 la sută la sfârşitul anului 2014, nivel situat cu 0,5 puncte procentuale peste cel prognozat în Raportul asupra inflaţiei din luna noiembrie 2013, şi la 3,2 la sută la finele anului 2015.

Traiectoria proiectată în runda curentă pentru dinamica indicelui agregat al preţurilor de consum este similară celei din runda anterioară, cu excepţia diferenţei semnificative de la sfârşitul trimestrului IV 2014. Pentru restul intervalului de referinţă, cvasisimilaritatea celor două proiecţii succesive este rezultatul compensării reciproce a unor reevaluări semnificative ale contribuţiilor componentelor indicelui agregat.

Revizuirea în sus cu 0,5 puncte procentuale a ratei anuale a inflaţiei IPC prognozate pentru finele anului 2014 este determinată în principal de încorporarea în proiecţia curentă a noilor informaţii privind modificarea nivelului accizelor (creşteri cu 7 eurocenţi pe litru ale accizei la carburanţi, preconizate pentru 1 aprilie 2014) şi a modului de calcul al echivalentului în lei al acestora (în cazul tuturor produselor accizabile), care au afectat cu precădere grupele combustibili, produse din tutun şi băuturi alcoolice. Devenite disponibile ulterior elaborării scenariului de bază al proiecţiei din precedentul Raport asupra inflaţiei, aceste informaţii au fost semnalate în acel raport ca surse ale unor riscuri de abatere în sus de la traiectoria prognozată a inflaţiei.

În condiţiile menţinerii ipotezei unor ani agricoli normali în 2014 şi 2015, pentru prima jumătate a intervalului de referinţă, o contribuţie marginal nefavorabilă comparativ cu proiecţia precedentă provine şi din revizuirea scenariului de creştere a preţurilor volatile ale alimentelor (LFO). Contribuţii semnificativ mai favorabile sunt proiectate pentru dinamica preţurilor administrate şi cea a indicelui CORE2 ajustat, aceasta din urmă beneficiind în continuare de efectele anului agricol favorabil din 2013.

Pentru anul 2015, dinamica preţurilor produselor din tutun a fost revizuită în jos, modificarea metodologiei de calcul al echivalentului în lei al accizelor fiind anticipată a exercita în acea perioadă un efect contrar celui din 2014 asupra proiecţiei. Această influenţă este în mare măsură compensată de cea de sens opus din partea inflaţiei CORE2 ajustat, pe seama unei inversări tranzitorii de tendinţă a aşteptărilor privind inflaţia[1], ca urmare a perceperii de către agenţii economici a unor efecte de bază nefavorabile, precum şi a diminuării treptate a deficitului de cerere pe măsura intensificării anticipate a activităţii economice.

Configuraţia traiectoriei proiectate a ratei anuale a inflaţiei IPC este influenţată în mare măsură de cea a ratei inflaţiei de bază CORE2 ajustat. În structura acestui indice sunt incluse preţurile produselor de panificaţie a căror cotă TVA a fost redusă la 1 septembrie 2013 şi cele ale altor produse alimentare procesate[2] influenţate, prin intermediul preţurilor materiilor prime agricole, de recolta abundentă din anul 2013. Efectele statistice ale acestor factori asupra dinamicii anuale a preţurilor sunt tranzitorii, urmând a se epuiza după patru trimestre, ceea ce produce un efect de bază nefavorabil în a doua jumătate a anului curent. Ca urmare, după ce rata anuală proiectată a inflaţiei de bază coboară la niveluri istorice minime, negative, în primele două trimestre ale anului 2014, revine ulterior şi se stabilizează la valori situate uşor peste 2 la sută până la orizontul prognozei.

Date fiind dinamicile proiectate ale inflaţiei de bază, precum şi ale componentelor exogene din punct de vedere al sferei de acţiune a politicii monetare, se anticipează că rata inflaţiei IPC va coborî în prima jumătate a anului 2014 sub limita inferioară a intervalului de variaţie asociat ţintei centrale, atingând un nivel minim situat sub 1 la sută în cursul trimestrului I, după care va reveni în interiorul intervalului în trimestrul III. După atingerea unui maxim al perioadei (3,5 la sută) în trimestrul IV 2014, rata anuală a inflaţiei se va stabiliza până la orizontul proiecţiei la valori situate uşor peste 3 la sută, dar sub limita superioară a intervalului ţintei. În acelaşi timp, rata medie anuală a inflaţiei va continua să coboare în cursul trimestrului I 2014 şi se va situa, pe întregul interval de proiecţie, între un minim de 1,5 la sută şi un maxim de 3,2 la sută.

Setul proiectat al condiţiilor monetare reale în sens larg este calibrat astfel încât să asigure menţinerea pe termen mediu a ratei inflaţiei în interiorul intervalului asociat ţintei, astfel încât, prin utilizarea întregului set de instrumente aflat la dispoziţia băncii centrale, să fie create premisele favorabile redresării treptate a creditării sectorului privat al economiei, cu precădere a împrumuturilor în monedă naţională, cu efect benefic asupra creşterii economice de durată.

Evaluarea riscurilor asociate proiecţiei curente a ratei inflaţiei indică o balanţă înclinată în sensul unor abateri în sus de la acest scenariu. Posibilele surse ale acestor abateri aparţin atât mediului extern, cât şi celui intern.

Riscurile provenind din mediul extern sunt generate de posibila variabilitate a apetitului pentru risc al investitorilor faţă de ansamblul economiilor emergente, în condiţiile incertitudinilor cu privire la magnitudinea şi etapizarea diminuării injecţiilor de lichiditate de către Fed în sistemul financiar american. Riscuri suplimentare provin din partea perspectivelor de evoluţie a economiilor emergente majore, precum şi din cea a stabilităţii sectorului bancar privat în unele ţări din zona euro, în contextul procesului de dezintermediere transfrontalieră. Materializarea unor riscuri generate de aceste surse ar conduce la modificări ale expunerilor investitorilor faţă de economiile emergente în ansamblu, discriminându-se în favoarea economiilor mai reziliente. Deşi condiţiile economice fundamentale ale României s-au ameliorat, atenuând relativ efectele unei realocări de expunere globale sau regionale, există în continuare un potenţial de amplificare a efectelor unei asemenea realocări în cazul accentuării unor vulnerabilităţi specifice economiei româneşti. Efectele posibile decurgând din aceste evoluţii s-ar traduce prin creşterea volatilităţii în ambele sensuri a fluxurilor de capital adresate economiei naţionale. Manifestarea acestora ar avea drept consecinţă fluctuaţii excesive ale cursului de schimb al leului şi abateri de la scenariul de bază al proiecţiei macroeconomice în privinţa coordonatelor inflaţiei  şi ale creşterii economice. În ansamblu, balanţa acestor riscuri apare a fi înclinată în sensul unor abateri nefavorabile.

Balanţa riscurilor asociate evoluţiilor preţurilor materiilor prime pe pieţele internaţionale apare a fi echilibrată pe termen scurt. Pe termen mediu, riscuri de abatere în sus de la ipotezele scenariului de bază al proiecţiei pot fi consecinţe fie ale agravării unor tensiuni geopolitice, fie ale unei redresări mai rapide decât cea preconizată a cererii globale. În sens invers ar putea acţiona, la acest orizont, o posibilă încetinire a dinamicii viitoare a economiei Chinei şi a celorlalte economii emergente cu potenţial relevant de antrenare la nivel global.

Pe plan intern, riscuri relevante sunt generate de persistenţa rigidităţilor structurale care împiedică ajustările necesare în economia naţională pentru atenuarea consecinţelor şocurilor adverse. În acest sens, în condiţiile calendarului electoral din anul curent, respectarea strictă a prevederilor noului acord preventiv de finanţare încheiat cu UE, FMI şi BM este esenţială atât pentru continuarea reformelor structurale şi a celor care vizează îmbunătăţirea potenţialului de creştere a economiei interne, cât şi pentru coerenţa mixului de politici macroeconomice.

Similar evaluărilor din rapoartele precedente, atât balanţa riscurilor asociate ipotezelor privind dinamica preţurilor administrate, cât şi cea a preţurilor interne ale alimentelor sunt apreciate ca fiind relativ echilibrate pe parcursul perioadei de referinţă. Cu toate acestea, ponderea ridicată deţinută de produsele alimentare în coşul de consum al populaţiei, pe de o parte, şi volatilitatea sporită a acestei categorii de preţuri, pe de altă parte, continuă să genereze riscuri la adresa stabilităţii preţurilor dincolo de orizonturile apropiate.

1. Scenariul de bază

1.1. Ipoteze externe

Comparativ cu anul 2013, scenariul privind evoluţia economică externă prevede o intensificare uşoară a ritmului de creştere a PIB UE efectiv[3] pe parcursul anilor 2014 şi 2015, acesta menţinându-se însă inferior celui înregistrat în perioada anterioară crizei. Pentru anul curent, traiectoria proiectată a PIB extern a fost uşor revizuită în sus, în principal pe seama reducerii ratei dobânzii de politică monetară de către BCE[4] şi a semnalelor privind orientarea acomodativă a ratelor reprezentative ale dobânzilor, în timp ce, pentru anul 2015, reevaluarea este nesemnificativă, la acest orizont persistând incertitudinile legate de durata şi intensitatea normalizării treptate a activităţii şi politicilor economice din ţările dezvoltate. Se anticipează că relansarea activităţii economice va fi susţinută în principal de contribuţia ascendentă a cererii interne, impulsionată în continuare de caracterul acomodativ al politicii monetare a BCE, de politici fiscale relativ mai puţin restrictive în perioadele următoare şi de atenuarea dinamicii preţurilor materiilor prime, care ar trebui să susţină, în mod cumulat, veniturile reale disponibile. În acest context, gap-ul PIB UE efectiv, măsură relevantă pentru aproximarea în cadrul modelului BNR a impactului cererii externe pentru produsele româneşti, este evaluat a exercita o contribuţie relativ mai favorabilă asupra deviaţiei PIB intern de la trend, comparativ cu cea evaluată în runda precedentă, pe tot parcursul intervalului de proiecţie.

Rata anuală a inflaţiei IAPC din zona euro se va menţine la valori scăzute, poziţionate sub reperul de 2 la sută asociat definiţiei stabilităţii preţurilor, consemnând în anul 2014 o dinamică inferioară celei din anul precedent, urmată de o accelerare a acesteia în 2015, pe fondul redresării sustenabile a activităţii economice. Perspectivele privind evoluţia moderată a inflaţiei IAPC sunt determinate de persistenţa deficitului de cerere agregată, de impactul favorabil al reducerii anticipate a preţului petrolului asupra preţurilor produselor energetice şi de dinamica modestă a preţurilor alimentelor, preconizate însă a-şi accelera uşor creşterea începând cu anul 2015.

În concordanţă cu evoluţia anticipată a activităţii economice, rata nominală a dobânzii EURIBOR la 3 luni este proiectată pe o traiectorie în creştere către finele intervalului de proiecţie, valorile medii anticipate pentru cei doi ani de prognoză fiind însă moderat revizuite în jos faţă de cele prevăzute anterior.

Evoluţia cursului de schimb EUR/USD prevede o uşoară depreciere a monedei europene în raport cu dolarul american, în contextul anticipării unei majorări a randamentelor plasamentelor denominate în dolari, ca efect al reducerii etapizate a stimulului monetar din SUA.

Scenariul de evoluţie a preţului internaţional al petrolului Brent este fundamentat pe baza cotaţiilor futures[5] şi prevede o tendinţă descendentă pe parcursul intervalului de prognoză, datorită majorării preconizate a producţiei mondiale.

1.2. Perspectivele inflaţiei

Scenariul de bază al proiecţiei macroeconomice plasează rata anuală a inflaţiei IPC la limita superioară a intervalului de variaţie din jurul ţintei centrale (3,5 la sută) la sfârşitul anului curent şi la 3,2 la sută la finele anului 2015. Similar prognozei anterioare, traiectoria inflaţiei anuale IPC este marcată de un salt semnificativ în trimestrul III al anului curent (aproximativ 1,6 puncte procentuale), pe fondul unui puternic efect de bază indus de eliminarea din perioada de calcul a trimestrului III 2013, în care s-au consemnat deflaţii ale preţurilor volatile ale alimentelor (LFO) şi ale indicelui CORE2 ajustat. În acelaşi timp, rata medie anuală a inflaţiei va continua să coboare în cursul trimestrului I 2014 şi se va situa, pe întregul interval de proiecţie, între un minim de 1,5 la sută şi un maxim de 3,2 la sută.

Comparativ cu raportul publicat în luna noiembrie 2013, valoarea anticipată a inflaţiei la finele anului curent este mai ridicată cu 0,5 puncte procentuale. Această revizuire a fost determinată în principal de încorporarea informaţiilor[6] referitoare la modalitatea de calcul al nivelului în lei al accizelor[7]. Astfel, în condiţiile în care cursul de schimb stabilit în prima zi lucrătoare a lunii octombrie 2013[8] a fost mai mic decât cursul valutar de referinţă aflat în vigoare[9], nivelul în lei al accizelor pentru anul 2014 s-a determinat prin transformarea sumelor exprimate în echivalent euro pe baza cursului de referinţă aflat în vigoare, valoarea rezultată fiind actualizată cu media anuală a indicelui preţurilor de consum din luna septembrie 2013. De asemenea, este prevăzută şi o majorare a nivelului accizelor cu 7 eurocenţi pe litru la carburanţi, începând cu 1 aprilie 2014[10]. Contribuţii suplimentare la rata anuală a inflaţiei IPC la finele anului curent provin şi din partea inflaţiei LFO şi a celei CORE2 ajustat, contrabalansate de dinamica mai redusă a preţurilor administrate.

Proiecţia inflaţiei anuale CORE2 ajustat prevede menţinerea acesteia în prima jumătate a anului curent la valori uşor negative. Începând cu trimestrul III 2014, traiectoria prognozată va fi marcată de disiparea impactului dezinflaţionist ocazionat de reducerea cotei TVA la unele produse de panificaţie în septembrie 2013 şi a impactului recoltei agricole bune din anul trecut asupra preţurilor alimentelor procesate incluse în acest indice. Revizuirea în sus a traiectoriei anticipate în a doua parte a intervalului de prognoză este generată cu precădere de influenţa unor determinanţi ai inflaţiei de bază cu acţiune persistentă: plasarea deviaţiei PIB la niveluri comparativ mai puţin favorabile dezinflaţiei[11], anticipaţiile inflaţioniste relativ mai ridicate şi dinamica uşor mai alertă a preţurilor de import la acest orizont. Contribuţia indicelui CORE2 ajustat la inflaţia IPC este evaluată la 1,2 puncte procentuale la sfârşitul anului curent, uşor mai ridicată decât se anticipa anterior (+0,1 puncte procentuale) şi la 1,3 puncte procentuale în decembrie 2015.

Dinamica preţurilor produselor din tutun şi ale băuturilor alcoolice este configurată, în principal, pe baza calendarului de modificare a nivelului exprimat în euro al accizelor aplicabile acestor produse prevăzut în Codul fiscal în vigoare, fiind semnificativ influenţată de modificările metodologice cu privire la transformarea în lei a echivalentului în euro al acestora. Contribuţia anticipată a componentei la inflaţia anuală IPC este de 0,4 puncte procentuale în decembrie 2014 (revizuită în sus cu 0,3 puncte procentuale) şi aproximativ nulă la finele anului viitor.

Scenariul de evoluţie a preţurilor administrate încorporează informaţiile referitoare la calendarele de liberalizare a pieţelor gazelor naturale şi energiei electrice publicate de către ANRE şi, respectiv, cotaţiile OPCOM[12] pentru preţurile la energia electrică. Dinamica anuală a grupei este prognozată la valoarea de 5,5 la sută la finele anului curent şi la 7 la sută în decembrie 2015. Prognoza pentru anul în curs a fost revizuită în jos cu 1,7 puncte procentuale, pe fondul reevaluării ipotezelor privind dinamica preţurilor la energia electrică în primul trimestru al anului, în concordanţă cu impactul estimat al etapei de liberalizare prevăzute pentru 1 ianuarie 2014.

Sub impactul recoltei agricole abundente din 2013, inflaţia anuală a grupei alimentelor cu preţuri volatile este anticipată a se menţine la valori negative până la jumătatea anului curent, traiectoria prognozată fiind marcată ulterior de impactul disipării efectelor de bază favorabile şi al ipotezei obţinerii unor recolte agricole normale în 2014 şi 2015, precum şi de efecte sezoniere specifice acestei grupe a coşului IPC. Contribuţia grupei la rata anuală a inflaţiei IPC este de 0,5 puncte procentuale la sfârşitul ambilor ani, revizuită în sus pentru anul curent cu 0,1 puncte procentuale.

Rata anuală a inflaţiei combustibililor se va înscrie pe un trend ascendent în prima parte a intervalului de proiecţie, atingând nivelul de 5,4 la sută la sfârşitul anului curent (revizuit în sus cu 3,2 puncte procentuale), pe fondul modificării regimului fiscal privitor la accize. În a doua parte a intervalului de referinţă, în condiţiile disipării acestor influenţe nefavorabile şi ale preconizării reducerii preţului internaţional al petrolului, dinamica anuală a grupei se va atenua, pentru decembrie 2015 fiind anticipată o valoare de 2,1 la sută.

Contribuţia cumulată a componentelor exogene din punct de vedere al sferei de acţiune a politicii monetare – preţuri administrate, cele ale alimentelor cu preţuri volatile (LFO), combustibililor şi produselor din tutun şi băuturilor alcoolice – la rata anuală a inflaţiei IPC este de 2,3 puncte procentuale la sfârşitul anului 2014 şi de 1,9 puncte procentuale la finele celui viitor.

1.3. Presiuni ale cererii în perioada curentă şi în cadrul intervalului de proiecţie[13]

Deviaţia PIB

Conform celui mai recent comunicat al INS[14], PIB real a înregistrat o creştere trimestrială de 1,6 la sută în trimestrul III 2013, în accelerare faţă de valoarea aferentă trimestrului anterior (0,8 la sută). Comparativ cu raportul precedent, dinamica seriei PIB real ajustată sezonier a suferit revizuiri uşoare, în particular pentru cele mai recente observaţii. Pentru trimestrul IV, evoluţia unor indicatori macroeconomici cu frecvenţă lunară[15] susţine continuarea dinamicii trimestriale pozitive a PIB, în reducere însă faţă de cea înregistrată în trimestrul anterior.

Atât în 2013, cât şi pe intervalul de proiecţie, dinamica PIB potenţial este explicată în special de contribuţia pozitivă a stocului de capital şi a productivităţii totale a factorilor, pentru forţa de muncă fiind estimată doar o ameliorare marginală[16]. Rata de creştere a PIB potenţial pentru anul 2013 este evaluată a fi superioară celei din anul precedent, ca urmare a avansului productivităţii totale a factorilor de producţie, în special pe seama performanţei sectorului agricol. Pentru intervalul de prognoză, scenariul de bază presupune o evoluţie a FBCF favorabilă unor contribuţii relativ constante ale dinamicii stocului de capital, iar anticiparea îmbunătăţirii graduale a productivităţii totale a factorilor are în vedere, pe de o parte, eforturile privind creşterea ratei de absorbţie a fondurilor structurale şi de coeziune şi aşteptările referitoare la înregistrarea unor progrese privind consolidarea bilanţurilor companiilor şi gospodăriilor populaţiei, iar pe de altă parte, incertitudinile aferente evoluţiei mediului extern şi dinamicii fluxurilor de capital către economiile din regiune, în contextul mai larg al reconsiderării expunerilor investitorilor faţă de economiile emergente la nivel global.

Deficitul de cerere din trimestrul IV 2013 este evaluat la un nivel similar celui din trimestrul anterior, indicând, ceteris paribus, menţinerea intensităţii presiunilor dezinflaţioniste provenite din partea cererii agregate. Comparativ cu runda precedentă de proiecţie însă, deviaţia PIB din trimestrul III 2013 este uşor mai puţin negativă, modificarea încorporând efectul cumulat al reevaluării determinanţilor acesteia[17], al revizuirilor operate de către INS asupra seriei istorice a PIB real ajustate sezonier, precum şi pe cel al erorii de prognoză pe termen scurt aferente creşterii trimestriale a PIB real din trimestrul III. Deficitul de cerere din trimestrul IV 2013 cumulează persistenţa relativ ridicată a acestuia şi influenţa restrictivă a deficitului de cerere externă, ambele contrabalansate doar parţial de efectul stimulativ provenit din partea deviaţiei cursului de schimb real (prin intermediul canalului exporturilor nete), a efectului de avuţie şi bilanţ şi a ratelor reale ale dobânzilor bancare din trimestrul precedent. Componenta discreţionară a politicii fiscale este evaluată a exercita un efect aproximativ neutru în trimestrul IV 2013.

Menţinerea deficitului de cerere din trimestrul IV la un nivel similar celui din trimestrul anterior este susţinută de semnalele mixte provenite din partea evoluţiei unor indicatori lunari corelaţi cu poziţia ciclică a economiei. În timp ce rata şomajului BIM se situează în continuare peste tendinţa de evoluţie pe termen mediu, semnale favorabile sunt oferite de evoluţia producţiei industriale şi a gradului de utilizare a capacităţilor de producţie în industrie (creşteri de 3,9 la sută şi, respectiv, 1,3 puncte procentuale în perioada octombrie-noiembrie faţă de mediile trimestrului III).

Deviaţia negativă a PIB este prevăzută a exercita presiuni dezinflaţioniste de aceeaşi amploare ca cele de la sfârşitul anului anterior în prima parte a intervalului de proiecţie şi în curs de atenuare pe parcursul anului 2015. Influenţe în sensul restrângerii treptate a deficitului de cerere agregată provin din partea condiţiilor monetare reale, stimulative pe tot parcursul intervalului de prognoză, precum şi din partea preconizării unei rate mai ridicate de absorbţie a fondurilor europene, comparativ cu anul precedent. În plus, pe măsura redresării anticipate a creşterii economice în UE, impactul restrictiv al cererii externe asupra deviaţiei PIB este anticipat a se diminua. Impulsul fiscal[18] acţionează în sensul adâncirii deficitului de cerere până la finalul anului 2014, iar pentru 2015 are o contribuţie marginal pozitivă la evoluţia acestuia, semnalând o conduită uşor anticiclică a politicii fiscale la acest orizont. Comparativ cu Raportul asupra inflaţiei din noiembrie 2013, deficitul de cerere este proiectat la valori care implică presiuni dezinflaţioniste cu efecte relativ mai reduse asupra inflaţiei de bază CORE2 ajustat, ca rezultat cumulat al revizuirilor seriei istorice PIB real, comunicate de către INS, cu implicaţii asupra gap-ului PIB din trimestrul I 2014, şi al reevaluării condiţiilor monetare reale, marginal mai stimulative pe cea mai mare parte a intervalului de proiecţie. În sens contrar acestor efecte, componenta discreţionară a politicii fiscale are o traiectorie doar marginal mai restrictivă pentru deviaţia PIB în 2014 faţă de cea considerată în runda anterioară de prognoză.

Scenariul de bază al proiecţiei prevede dinamizarea semnificativă a creşterii economice în anul 2013, comparativ cu 2012, susţinută, pe de o parte, de evoluţia remarcabilă a exporturilor nete, iar, pe de altă parte, de creşterea autoconsumului, pe seama efectului pozitiv exercitat de anul agricol bun. Pentru următorii doi ani, cererea internă este preconizată să redevină, treptat, principalul determinant al creşterii economice, în condiţiile anticipării unei dinamici favorabile a venitului real disponibil al gospodăriilor populaţiei[19], ale continuării diminuării costurilor de creditare în lei, impulsionate şi de reducerile succesive ale ratei dobânzii de politică monetară, precum şi ale îmbunătăţirii absorbţiei fondurilor europene structurale şi de coeziune.

Componentele cererii agregate

Pentru trimestrul IV 2013 se anticipează o revigorare[20] uşoară a ritmului trimestrial de creştere a consumului individual efectiv al gospodăriilor populaţiei, susţinut de efectul favorabil asupra auto-consumului exercitat de anul agricol de excepţie. Revigorarea creşterii trimestriale a consumului individual efectiv al gospodăriilor populaţiei este sugerată şi de evoluţia favorabilă a unor indicatori privind venitul disponibil al populaţiei (salariul net real din economie a înregistrat în perioada octombrie-noiembrie o creştere uşoară de 1,0 la sută faţă de media trimestrului anterior, iar numărul de salariaţi s-a menţinut la valori similare perioadelor anterioare) şi a volumului cifrei de afaceri în comerţul cu amănuntul, cu excepţia autovehiculelor şi motocicletelor (care a înregistrat o creştere de 0,2 la sută în aceeaşi perioadă). Cu toate acestea semnale de sens contrar provin din partea evoluţiei stocului de credite de consum (reducere cu 1,7 la sută în termeni reali în trimestrul IV faţă de media trimestrului anterior), în timp ce stocul de depozite ale gospodăriilor populaţiei s-a majorat (cu 2,3 la sută în aceeaşi perioadă) inclusiv pe fondul unui proces de economisire cu scop de precauţie. Pe fondul evoluţiilor menţionate anterior, în trimestrul IV 2013 deviaţia negativă a consumului individual efectiv al gospodăriilor populaţiei de la tendinţa pe termen mediu este evaluată în reducere faţă de trimestrul anterior. Consumul colectiv efectiv al administraţiilor publice este aşteptat să înregistreze o creştere moderată în trimestrul IV 2013, susţinând în continuare procesul de consolidare fiscală[21], deviaţia acestuia de la tendinţa de evoluţie pe termen mediu menţinându-se în teritoriu negativ, dar în reducere.

Consumul individual efectiv al gospodăriilor populaţiei este anticipat a înregistra o revigorare moderată pe parcursul intervalului de proiecţie, favorizată de creşterea preconizată a venitului real disponibil, în condiţiile majorărilor succesive ale salariului minim pe economie[22], ale perspectivelor favorabile privind inflaţia, cu precădere în prima parte a anului 2014, ale evoluţiilor marginal pozitive de pe piaţa forţei de muncă[23], precum şi datorită continuării relaxării condiţiilor de creditare. Aceasta din urmă este anticipată a avea loc inclusiv ca rezultat al transmiterii, cu un anumit decalaj în timp, a deciziilor de ajustare a politicii monetare adoptate începând de la mijlocul anului 2013 asupra ratelor dobânzilor practicate de instituţiile de credit în relaţiile cu clienţii nebancari[24]. După scăderea configurată pentru anul 2013, consumul colectiv efectiv al administraţiilor publice este anticipat a se reînscrie şi menţine pe o traiectorie ascendentă pe parcursul intervalului de proiecţie.

Pentru trimestrul IV 2013 este anticipată revenirea ratei trimestriale de creştere a formării brute de capital fix în teritoriu pozitiv, evoluţia acesteia fiind susţinută de unii indicatori coincidenţi. Astfel, în perioada octombrie-noiembrie faţă de mediile trimestrului III, cifra de afaceri în industria bunurilor de capital şi producţia industrială de bunuri de capital au crescut cu câte 0,5 la sută. Pe fondul evoluţiei anticipate a formării brute de capital fix, deviaţia acesteia de la tendinţa pe termen mediu este evaluată a fi în teritoriu negativ, dar în reducere faţă de trimestrul anterior.

Deşi este de aşteptat să cunoască o redresare în trimestrul IV 2013, formarea brută de capital fix este prevăzută să înregistreze un ritm negativ de creştere la nivelul întregului an 2013, pe seama valorilor reduse din primele trei trimestre ale anului trecut[25]. Pentru perioadele următoare se anticipează consolidarea evoluţiei favorabile configurate pentru ultimul trimestru al anului 2013, sub impactul cumulat al intensificării anticipate atât a absorbţiei fondurilor europene structurale şi de coeziune, cât şi a fluxului de investiţii străine directe. De asemenea, continuarea relaxării graduale a constrângerilor de finanţare cuantificate prin intermediul costurilor creditării este de aşteptat să contribuie în timp la intensificarea activităţii investiţionale, în special în sectorul privat. Pe ansamblu, dinamica formării brute de capital fix este prognozată a fi pozitivă pentru ambii ani de proiecţie, însă la niveluri semnificativ mai reduse comparativ cu perioada anterioară declanşării crizei financiare globale.

Pentru trimestrul IV 2013 se anticipează o creştere trimestrială a exporturilor de bunuri şi servicii, dar într-un ritm mai redus decât cele înregistrate în trimestrele anterioare[26]. Evoluţia anticipată a exporturilor de bunuri şi servicii este susţinută de creşterea producţiei industriale din zona euro (0,3 la sută în perioada octombrie-noiembrie 2013 faţă de media trimestrului anterior) şi de dinamica favorabilă a indicatorului de încredere în economie la nivelul UE (creştere de 4,4 puncte în trimestrul IV 2013). În cazul importurilor de bunuri şi servicii, pe fondul efectului de antrenare provenit din partea evoluţiei anticipat favorabile a exporturilor, dar şi al redresării preconizate a cererii interne, în trimestrul IV 2013 este anticipată menţinerea în teritoriu pozitiv a ritmului trimestrial de creştere. Având în vedere evoluţiile menţionate, deviaţiile de la tendinţele pe termen mediu ale exporturilor şi importurilor sunt evaluate ca fiind pozitive şi în creştere comparativ cu perioadele anterioare.

Pe ansamblul anului 2013, exporturile de bunuri şi servicii sunt preconizate a fi înregistrat un avans considerabil îndeosebi pe seama evoluţiilor favorabile aferente subcategoriilor „maşini şi echipamente de transport” şi a celei conţinând produse de natură agroalimentară[27], susţinute de producţia agricolă favorabilă din acest an, precum şi a dinamismului cererii externe extracomunitare[28] adresate acestor produse. Dinamicile pozitive ale exporturilor sunt anticipate să continue şi în perioadele următoare pe fondul unei îmbunătăţiri constante a structurii acestora[29] şi în ipoteza accelerării absorbţiei de fonduri europene orientate spre stimularea competitivităţii. Pe termen mediu însă, sub constrângerile redresării treptate a activităţii economice din UE[30] şi ale atingerii unor limitări ale capacităţilor productive interne la acest orizont[31], se preconizează o relativă atenuare a dinamicii exporturilor româneşti.

Importurile de bunuri şi servicii sunt estimate a fi înregistrat o dinamică modestă în 2013, determinată cu precădere de evoluţia subcategoriilor „combustibili minerali, lubrifianţi şi materiale conexe”[32] şi „bunuri de capital” pe fondul unei evoluţii relativ modeste a cererii interne în acest an. În ipoteza dinamizării în perioadele viitoare a activităţii investiţionale interne, dar şi a consumului final, rata de creştere a importurilor este anticipată a cunoaşte o accelerare treptată pe parcursul intervalului prognozei.

Ţinând cont de evoluţiile favorabile ale exporturilor nete de bunuri şi servicii estimate pentru anul 2013, contrabalansate doar parţial de contribuţia uşor nefavorabilă a soldului veniturilor şi transferurilor curente[33], pentru deficitul contului curent este evaluată o ajustare semnificativă în jos la nivelul întregului an comparativ cu 2012. Pe termen mediu, pe fondul atenuării preconizate a dinamicii pozitive a exporturilor şi în condiţiile proiectării unei accelerări a ritmului de creştere a importurilor, este de aşteptat ca deficitul proiectat al contului curent să înregistreze o majorare moderată, de natură însă a nu induce presiuni inflaţioniste corective din partea cursului de schimb al monedei naţionale.

Condiţiile monetare în sens larg

Condiţiile monetare în sens larg evaluează impactul asupra cererii agregate viitoare al dinamicii ratelor reale ale dobânzilor în lei practicate de instituţiile de credit în relaţiile cu clienţii nebancari şi, respectiv, al evoluţiei cursului de schimb real efectiv al leului. Cursul de schimb acţionează atât prin intermediul canalului exporturilor nete, cât şi prin efectul de avuţie şi bilanţ[34].

În trimestrul IV 2013, ratele nominale ale dobânzilor[35] practicate de instituţiile de credit în relaţiile cu clienţii nebancari şi-au continuat reducerea, inclusiv ca urmare a impulsului transmis de scăderile succesive ale ratei dobânzii de politică monetară operate de BNR. Reducerea conjuncturală[36] a aşteptărilor privind inflaţia[37], de o magnitudine superioară celei înregistrate la nivelul ratelor nominale ale dobânzilor, determină o creştere temporară a ratelor reale ale dobânzilor practicate de instituţiile de credit în relaţiile cu clienţii nebancari. Cumulat, impactul asupra activităţii economice din trimestrul următor al deviaţiilor ratelor reale ale dobânzilor de la tendinţele de evoluţie pe termen mediu este aproximativ neutru, efectul favorabil transmis de rata reală a dobânzii la depozite fiind aproape integral contrabalansat de cel restrictiv aferent ratei reale a dobânzii la credite.

În trimestrul IV 2013 moneda naţională a înregistrat o uşoară apreciere trimestrială în termeni reali[38], determinată de aprecierea în termeni nominali (generată în special de aprecierea monedei naţionale faţă de dolarul SUA, în timp ce faţă de euro aceasta a înregistrat o depreciere marginală), atenuată parţial de diferenţialul de inflaţie în raport cu partenerii comerciali. În contextul dinamicii cursului de schimb real efectiv, deviaţia acestuia de la tendinţa estimată pe termen mediu exercită, ceteris paribus, un impact aproximativ neutru, prin intermediul canalului exporturilor nete, asupra cererii agregate din trimestrul I 2014.

În ultimul trimestru din anul 2013, gradul de risc asociat plasamentelor derulate în economia naţională, corelat cu evoluţia cotaţiilor Credit Default Swaps (CDS), s-a redus uşor, reflectând o tendinţă susţinută de întărirea factorilor fundamentali şi comună pe plan regional. Efectul stimulativ exercitat de menţinerea ratei reale a dobânzii străine sub tendinţa pe termen mediu, coroborat cu efectul aproximativ neutru al poziţionării primei de risc în vecinătatea tendinţei de evoluţie pe termen mediu şi în condiţiile unei variaţii relativ reduse a anticipaţiilor privind dinamica cursului de schimb[39], determină o influenţă stimulativă în reducere a efectului de avuţie şi bilanţ din trimestrul IV 2013 asupra activităţii economice din trimestrul următor.

Condiţiile monetare reale în sens larg din trimestrul IV 2013, cu efect asupra activităţii economice din trimestrul următor, sunt evaluate ca fiind uşor stimulative, având ca efect, ceteris paribus, atenuarea marginală a presiunilor dezinflaţioniste induse de deficitul de cerere agregată. În structura ansamblului condiţiilor monetare reale, impactul stimulativ exercitat de deviaţia ratei reale a dobânzii la depozite şi de efectul de avuţie şi bilanţ este contrabalansat parţial de efectul restrictiv al deviaţiei ratei reale a dobânzii la credite, în timp ce cursul de schimb real exercită un efect (prin intermediul canalului exporturilor nete) aproximativ neutru.

Pe parcursul celor doi ani ai intervalului analizat, condiţiile monetare în sens larg sunt preconizate a exercita un impact favorabil asupra activităţii economice[40], în principal datorită caracterului stimulativ al ratelor reale ale dobânzilor la creditele şi la depozitele denominate în lei, alături de cel al efectului de avuţie şi bilanţ. Cumulat, acestea domină impactul de sens contrar al cursului de schimb prin canalul exportului net[41] – evaluat ca fiind mai accentuat faţă de runda precedentă. Influenţa stimulativă a efectului de avuţie şi bilanţ este rezultatul proiectării unor contribuţii favorabile atât din partea cursului de schimb şi a primei de risc[42], cât şi din cea a ratei reale a dobânzii străine.

Traiectoria ratei dobânzii de politică monetară este configurată în linie cu menţinerea, pe termen mediu, a stabilităţii preţurilor, prin ancorarea eficace a aşteptărilor privind inflaţia ale agenţilor economici, şi pentru a crea, în acelaşi timp, premisele favorabile unei redresări sustenabile a creditării sectorului privat al economiei, cu precădere a împrumuturilor în monedă naţională, cu efect asupra creşterii economice durabile pe termen lung. Impactul cumulat al deviaţiilor de la tendinţele de evoluţie pe termen mediu ale ratelor reale ale dobânzilor la creditele şi depozitele bancare denominate în lei, consistent cu traiectoria proiectată a ratei dobânzii de politică monetară, este preconizat a fi unul stimulativ la adresa cererii agregate pe cvasitotalitatea intervalului de prognoză, marginal mai amplu faţă de runda anterioară.

1.4. Riscuri asociate proiecţiei

Balanţa riscurilor la adresa ratei anuale a inflaţiei este înclinată în sensul unor abateri în sus de la traiectoria preconizată în scenariul de bază. Posibilele surse de asimetrie sunt asociate atât mediului extern, cât şi celui intern.

Riscurile provenind din mediul extern sunt preponderent asociate unei posibile variabilităţi a apetitului pentru risc al investitorilor faţă de ansamblul economiilor emergente, în condiţiile incertitudinilor cu privire la magnitudinea şi etapizarea diminuării injecţiilor de lichiditate de către Fed în sistemul financiar american, dar şi ale celor referitoare la perspectivele de evoluţie a economiilor emergente majore. Materializarea unor riscuri generate de aceste surse ar conduce la modificări ale expunerilor investitorilor faţă de economiile emergente în ansamblu, discriminându-se în favoarea economiilor mai reziliente. Deşi condiţiile economice fundamentale ale României s-au ameliorat, atenuând relativ efectele unei realocări de expunere globale sau regionale, există în continuare un potenţial de amplificare a efectelor unei asemenea realocări în cazul accentuării unor vulnerabilităţi specifice economiei româneşti. Efectele posibile decurgând din aceste evoluţii s-ar traduce prin creşterea volatilităţii în ambele sensuri a fluxurilor de capital adresate economiei naţionale. Manifestarea acestora ar avea drept consecinţă fluctuaţii excesive ale cursului de schimb al leului şi abateri de la scenariul de bază al proiecţiei macroeconomice în privinţa coordonatelor inflaţiei şi ale creşterii economice.

La configurarea de ansamblu, în sus, a balanţei riscurilor provenind din partea mediului extern, contribuie, deşi într-o măsură mai redusă comparativ cu rundele anterioare, şi incertitudinile cu privire la coordonatele de evoluţie a economiilor principalilor parteneri comerciali din UE ai României, susceptibil de a fi revizuite în jos în cazul reinflamării problemelor privind sustenabilitatea datoriilor suverane şi stabilitatea sectorului bancar privat în unele ţări din zona euro, în contextul procesului de dezintermediere transfrontalieră.

Pe plan intern, rămâne în continuare preocupantă implementarea fermă şi consecventă a setului de reforme structurale convenit cu instituţiile internaţionale (UE, FMI şi BM) în special în contextul acestui an electoral, orice întârziere şi/sau neîndeplinire completă a angajamentelor putând conduce la propagarea efectelor şocurilor nefavorabile, interne sau externe, asupra ratei inflaţiei şi creşterii economice.

Riscurile provenind din partea evoluţiei preţurilor administrate par a fi relativ echilibrate în condiţiile în care se menţin incertitudinile privind cuantificarea impactului pe care etapele liberalizării pieţei gazelor naturale şi a energiei electrice îl vor avea asupra preţurilor la consumatori, precum şi cele privind promulgarea legii care amână acordarea de către Guvern a unui număr de certificate verzi producătorilor de energie regenerabilă.

În ceea ce priveşte evoluţia preţurilor interne ale alimentelor, se manifestă incertitudini inerente legate de condiţiile climatice, acestea având potenţialul de a influenţa oferta de produse agricole şi de a se concretiza, având în vedere ponderea însemnată deţinută de aceste produse în coşul de consum, în abateri ale ratei inflaţiei IPC de la traiectoria proiectată în scenariul de bază.

Balanţa riscurilor provenind din partea materiilor prime pe pieţele internaţionale este apreciată ca fiind echilibrată pe termen scurt. Pe termen mediu, însă, există riscuri ale unei accelerări a dinamicii acestei categorii de preţuri pe fondul unor posibile amplificări ale tensiunilor geopolitice manifestate recent sau al unor evoluţii ale preţurilor produselor agricole dependente de condiţiile meteorologice, dar şi în situaţia unor evoluţii mai favorabile pe pieţele internaţionale[43]. În sens contrar ar putea acţiona, la acest orizont, o posibilă încetinire a dinamicii viitoare a economiei Chinei şi a celorlalte economii emergente cu potenţial relevant de antrenare la nivel global.

2. Evaluarea de politică monetară

Procesul dezinflaţiei a continuat în ultimul trimestru al anului 2013, rata anuală a inflaţiei coborând în decembrie în proximitatea limitei inferioare a intervalului de variaţie al ţintei staţionare, respectiv la 1,55 la sută, nivel ce reprezintă minimul istoric al ultimilor 24 de ani. Alături de temperarea dinamicii anuale a preţurilor administrate[44], un rol esenţial în susţinerea decelerării inflaţiei în acest interval l-a avut comportamentul inflaţiei CORE2 ajustat, a cărei rată anuală şi-a prelungit tendinţa descendentă, intrând în premieră în teritoriul negativ. Evoluţia a reflectat o receptare mai pregnantă la nivelul inflaţiei de bază a efectelor tranzitorii exercitate de producţia agricolă a anului 2013 şi de reducerea cotei TVA la unele produse de panificaţie, precum şi a impactului dezinflaţionist al persistenţei deficitului de cerere agregată, căruia i s-a alăturat continuarea ameliorării anticipaţiilor inflaţioniste.

În condiţiile revizuirii, din perspectiva celor mai recente date şi informaţii disponibile, a unora din ipotezele şi subcomponentele sale exogene, prognoza actualizată a evoluţiilor macroeconomice pe termen mediu relevă o uşoară modificare a configuraţiei traiectoriei proiectate a ratei anuale a inflaţiei, în raport cu cea evidenţiată în exerciţiul precedent de prognoză[45]. Astfel, în actuala conjunctură, se reconfirmă perspectiva coborârii ratei anuale a inflaţiei sub limita de jos a intervalului ţintei staţionare în prima parte a anului 2014, precum şi previziunile privind revenirea ulterioară a acesteia la valori aflate deasupra punctului central al ţintei. Corecţia ascendentă anticipată a fi consemnată de rata anuală a inflaţiei în ultimele luni ale anului curent este însă mai amplă – implicând plasarea valorii prognozate a acesteia în proximitatea limitei superioare a intervalului de variaţie în luna decembrie – dată fiind magnitudinea relativ sporită a efectelor tranzitorii ale şocurilor pozitive de natura ofertei[46] ce se vor epuiza în acest interval, coroborată cu amplitudinea impactului anticipat a fi exercitat de modificarea în anul 2014 a regimului de accizare a unor produse. În acelaşi timp, însă, începând cu primul trimestru al anului 2015, rata anuală proiectată a inflaţiei tinde să coboare şi apoi să se menţină, pe întregul orizont relevant pentru politica monetară, la valori egale sau marginal inferioare celor previzionate anterior[47], situate în jumătatea superioară a intervalului de variaţie al ţintei staţionare.

Un pattern aproape similar celui previzionat anterior caracterizează şi traiectoria actualizată a ratei anuale proiectate a inflaţiei CORE2 ajustat. Inflexiunea ascendentă pe care aceasta o consemnează spre finalul anului curent este însă, la rândul ei, mai pronunţată, date fiind efectele dezinflaţioniste mai intense ce vor continua să fie exercitate în primele trei trimestre ale anului curent de şocurile de natura ofertei produse în 2013[48], dar şi impactul implicit mai amplu de sens opus asociat epuizării lor. Prin urmare, rata anuală prognozată a inflaţiei de bază se plasează de-a lungul primei părţi a orizontului proiecţiei la valori sensibil inferioare celor evidenţiate de precedenta proiecţie – rămânând chiar în teritoriul negativ în primul semestru al anului curent – pentru ca ulterior ea să urce şi să se menţină pe un palier uşor mai ridicat decât cel prognozat anterior, dar aflat totuşi în jumătatea inferioară a intervalului ţintei. Această traiectorie a ratei anuale prognozate a inflaţiei de bază reflectă, în acelaşi timp, o relativă atenuare a acţiunii dezinflaţioniste a fundamentelor sale, începând cu ultimul trimestru al anului 2014. Astfel, nivelul aşteptat al anticipaţiilor inflaţioniste, care îmbină elemente de prognoză cu unele de adaptare, fiind afectate astfel de efectul statistic de bază negativ cu acţiune din trimestrul III 2014, revine temporar, respectiv pe segmentul intermediar al orizontului de proiecţie, la valori superioare celor din proiecţia precedentă – ce rămân însă compatibile cu ţinta staţionară de inflaţie; totodată, dimensiunea deficitului de cerere agregată se anticipează a intra spre sfârşitul anului curent pe un trend foarte lent descrescător[49], implicând o scădere la fel de lentă a intensităţii presiunilor dezinflaţioniste ale acestuia.

Într-un asemenea context, banca centrală continuă să beneficieze de un spaţiu mai restrâns de ajustare a conduitei politicii monetare prin intermediul condiţiilor monetare în sens larg, în condiţiile menţinerii coerenţei temporale a acestei politici şi ale sincronizării ei cu ciclurile politicilor monetare ale băncilor centrale din regiune, precum şi din ţările dezvoltate, inclusiv din zona euro. Pe deasupra, utilizarea, într-o manieră graduală, a spaţiului de manevră rămas la dispoziţia băncii centrale – vizând revigorarea procesului de creditare, refacerea încrederii, implicit redresarea economiei, concomitent cu menţinerea anticipaţiilor inflaţioniste pe termen mediu în linie cu ţinta staţionară – rămâne condiţionată de urmărirea consecventă şi atingerea obiectivelor convenite cu UE, FMI şi BM în sfera consolidării fiscale, reformelor structurale şi a atragerii fondurilor europene, acestea fiind esenţiale pentru asigurarea coerenţei mixului de politici macroeconomice. Alte repere majore ale dimensionării şi utilizării de către banca centrală a spaţiului existent de ajustare a parametrilor instrumentelor politicii monetare le constituie potenţialele incertitudini asociate perspectivei inflaţiei, precum şi natura şi probabilitatea de materializare a eventualelor riscuri la adresa ei, dar mai ales măsura în care acestea ar putea provoca o dezancorare a anticipaţiilor inflaţioniste pe termen mediu de natură să afecteze advers evoluţia pe orizonturi mai îndepărtate a inflaţiei.

Din această perspectivă, se apreciază că incertitudinile şi riscurile ce grevează actuala prognoză a inflaţiei rămân relevante, dar capacitatea lor de a provoca devieri de durată ale inflaţiei de la traiectoria proiectată, implicit de la ţinta staţionară, este relativ scăzută. Cel mai semnificativ risc continuă să îl reprezinte posibila accentuare a volatilităţii cursului de schimb al leului, respectiv potenţiala abatere, în dublu sens, a acestuia de la coordonatele anticipate. Principala sursă a acestuia o constituie incertitudinile legate de ritmul redresării economice, precum şi de durata/ intensitatea procesului de dezintermediere şi evoluţia restructurării unor sisteme bancare din statele zonei euro/UE, de natură să afecteze – direct sau prin intermediul impactului asupra apetitului global pentru risc – fluxurile de capital de care beneficiază piaţa şi economia românească. Mediul intern generează şi el un astfel de risc, în condiţiile persistenţei incertitudinilor privind ritmul implementării măsurilor de reformă structurală convenite cu UE, FMI şi BM, precum şi potenţialele evoluţii de pe scena politică în contextul calendarului electoral al acestui an, capabile să influenţeze favorabil sau advers percepţia investitorilor străini asupra riscului asociat economiei şi pieţei financiare locale.

O sursă de risc rămân şi efectele pe care deciziile de politică monetară ale principalelor bănci centrale[50] le pot exercita asupra sentimentului investitorilor financiari şi implicit asupra plasamentelor acestora pe pieţele emergente, inclusiv pe piaţa locală. Relevanţa acesteia ar putea fi însă diminuată, cel puţin pe termen scurt, de o eventuală continuare a realocării portofoliilor de către investitori în funcţie de calitatea factorilor fundamentali, coroborată cu posibila prelungire a evoluţiilor favorabile din anumite sectoare ale economiei naţionale, incluzând-o pe cea a soldului contului curent. Totodată, se apreciază că, în ipoteza materializării lor, principalele scenarii de risc circumscrise surselor identificate în actualul context au un potenţial relativ limitat de a exercita efecte durabile asupra inflaţiei, acesta depinzând de natura fluxurilor de capital afectate şi de comportamentul implicit al fundamentelor ratei de schimb; în plus, este de aşteptat ca, în cazul unor scenarii extreme, efecte de sens opus celor exercitate de cursul de schimb asupra dinamicii IPC să fie generate, cu precădere pe termen mediu, de sensul/dimensiunea abaterii PIB de la nivelul său potenţial.

În ceea ce priveşte riscurile la adresa perspectivei inflaţiei induse de evoluţia viitoare a preţurilor internaţionale ale materiilor prime agricole şi energetice, balanţa acestora pare să rămână relativ echilibrată, cel puţin pe termen scurt, în condiţiile în care nu se asumă producerea unor evenimente de natură să devieze evoluţia cererii globale, respectiv a producţiei şi stocurilor mondiale de asemenea bunuri, de la tendinţele anticipate, mai cu seamă în sectorul petrolier şi în cel agricol. Într-un relativ echilibru se menţin, deocamdată, şi riscurile asociate comportamentului viitor al preţurilor interne ale produselor alimentare, în principal al celor volatile, precum şi ajustărilor de preţuri administrate şi de impozite indirecte, în condiţiile în care previziunile privind prima categorie de preţuri pornesc de la ipoteza unor ani agricoli normali pe orizontul de proiecţie, iar prognoza celei de-a doua componente are ca repere majore calendarele[51]/măsurile specifice convenite în cadrul acordului încheiat cu UE, FMI şi BM. În plus, riscul ca o eventuală deviere în sens ascendent a evoluţiei acestor categorii de preţuri de la coordonatele proiectate să afecteze advers anticipaţiile inflaţioniste pe termen mediu este sensibil diminuat de foarte probabila persistenţă pe termen mediu a valorilor semnificative – deşi aflate în scădere graduală – ale deficitului de cerere agregată.

În condiţiile reconfirmării perspectivei coborârii ratei anuale a inflaţiei sub limita de jos a intervalului ţintei staţionare în prima parte a anului 2014, urmate de revenirea şi consolidarea acesteia în interiorul intervalului odată cu epuizarea impactului tranzitoriu al şocurilor de natura ofertei produse în 2013, Consiliul de administraţie al BNR a decis, în şedinţa din 4 februarie 2014, reducerea cu 0,25 puncte procentuale a ratei dobânzii de politică monetară, până la nivelul de 3,50 la sută. Totodată, Consiliul de administraţie al BNR a hotărât continuarea gestionării adecvate a lichidităţii din sistemul bancar, precum şi menţinerea nivelurilor actuale ale ratelor rezervelor minime obligatorii aplicabile pasivelor în lei şi, respectiv, în valută ale instituţiilor de credit.

[1] Conform rezultatelor celui mai recent sondaj privind aşteptările inflaţioniste derulat de BNR în rândul analiştilor bancari.

[2] Ponderea produselor alimentare procesate în ansamblul coşului CORE2 ajustat este de 50 la sută.

[3] UE-28 excluzând România. Indicatorul este calculat pe baza structurii exporturilor româneşti pe ţări de destinaţie din cadrul UE.

[4] În şedinţa din data de 7 noiembrie 2013, Consiliul guvernatorilor a adoptat o serie de decizii privind ratele reprezentative ale dobânzilor BCE, orientarea viitoare a acestora şi furnizarea de lichiditate.

[5] Sursa: Bloomberg (cotaţii preluate la data de 13 ianuarie 2014).

[6] Conform Ordonanţei de urgenţă nr. 102/2013 şi Ordonanţei de urgenţă nr. 111/2013, aprobate de Guvern ulterior publicării raportului precedent.

[7] Produsele pentru care accizele constituie o componentă importantă a preţului final sunt cele din tutun, carburanţii (benzină, motorină) şi băuturile alcoolice.

[8] La nivelul de 4,4485 lei/euro.

[9] 4,5223 lei/euro, publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene în prima zi lucrătoare a lunii octombrie 2012, valabil pentru calculul echivalentului în lei al accizelor pe parcursul anului fiscal 2013.

[10] Impactul cumulat al modificării algoritmului de stabilire a echivalentului în lei al accizelor şi, respectiv, al majorării nivelului în euro al accizei la carburanţi asupra ratei anuale a inflaţiei IPC este estimat la aproximativ 0,5 puncte procentuale în anul curent.

[11] Pentru detalii a se vedea secţiunea 1.3. Presiuni ale cererii în perioada curentă şi în cadrul intervalului de proiecţie.

[12] De exemplu, cotaţiile OPCOM sunt utilizate pentru determinarea valorii certificatelor verzi (Legea nr. 134/2012), prin luarea în considerare a preţului mediu ponderat al acestora de pe piaţa centralizată de tranzacţionare în cele mai recente 3 luni de cotare.

[13] În absenţa altor precizări, variaţiile procentuale sunt calculate folosind serii de date ajustate sezonier. Sursele de date folosite sunt: BNR, MFP, INS, Eurostat, CE-DG ECFIN şi Bloomberg.

[14] Comunicatul INS nr. 14 din 10 ianuarie 2014.

[15] Indicele producţiei industriale şi cifra de afaceri în comerţul cu amănuntul, cu excepţia autovehiculelor şi motocicletelor, cresc cu 3,9 la sută şi, respectiv, 0,2 la sută în perioada octombrie-noiembrie faţă de mediile trimestrului III. Pe de altă parte, variaţia creditului acordat sectorului privat, total lei şi valută, reintră în teritoriu negativ (-1,1 la sută în termeni reali în trimestrul IV faţă de trimestrul III), iar indicatorul încrederii în economie (sondaj CE-DG ECFIN) scade cu 1,2 puncte în trimestrul IV faţă de trimestrul III.

[16] În ipoteza menţinerii constante a orelor lucrate pe intervalul de proiecţie, efectul favorabil cumulat al reducerii modeste a ratei şomajului şi al creşterii uşoare a ratei de activitate este aproape integral contrabalansat de scăderea populaţiei în vârstă de muncă (prognoza CE).

[17] Dată fiind necesitatea încorporării unei game largi de informaţii, analize sau revizuiri de date, procesul de reevaluare a componentei de trend, respectiv a celei ciclice a PIB, are un caracter recurent.

[18] Reprezintă componenta discreţionară a politicii fiscale în model.

[19] Datorită îmbunătăţirii principalilor indicatori ai pieţei muncii, creşterilor salariului minim şi proiectării unei rate reduse a inflaţiei anuale IPC. În conformitate cu Strategia Fiscal Bugetară pentru 2014-2016 actualizată, salariul minim pe economie a crescut până la 850 lei începând cu 1 ianuarie 2014 şi urmează să crească până la 900 lei începând cu 1 iulie 2014.

[20] În trimestrul III 2013 consumul individual efectiv al gospodăriilor populaţiei a crescut cu 0,3 la sută în termeni trimestriali.

[21] Conform datelor operative publicate de MFP, execuţia bugetului general consolidat în perioada 1 ianuarie – 31 decembrie 2013 s-a încheiat cu un deficit de 15,77 miliarde lei, respectiv 2,5 la sută din PIB (metodologie cash).

[22] Aceste majorări afectează, în principal, gospodăriile cu venituri din salarii reduse, dar care reprezintă o pondere însemnată în total consum.

[23] Creşterea anticipată a productivităţii muncii, în condiţiile evoluţiilor favorabile ale activităţii economice, este de aşteptat să determine majorări graduale ale salariului în termeni reali, iar redresarea gradului de ocupare a forţei de muncă, cu precădere în sectorul privat, se preconizează că va impulsiona dinamica venitului real disponibil al gospodăriilor populaţiei.

[24] Viteza şi măsura în care se realizează efectiv transmisia deciziilor de politică monetară asupra ratelor dobânzilor practicate de instituţiile financiare în relaţia cu clienţii acestora depind, într-o măsură semnificativă, şi de termenii şi standardele de creditare stabilite de băncile comerciale, efectul net asupra dinamicii ratelor dobânzilor bancare putând să difere, ca magnitudine, de impulsurile transmise prin modificarea ratei semnal a dobânzii BNR.

[25] Pentru detalii referitoare la evoluţiile recente cu privire la formarea brută de capital fix a se vedea Capitolul II. Evoluţii ale activităţii economice.

[26] În trimestrele I, II şi III 2013 exporturile de bunuri şi servicii au crescut cu 10,1 la sută, 3,7 la sută şi, respectiv, 4,5 la sută în termeni trimestriali.

[27] În perioada ianuarie-noiembrie 2013, faţă de perioada corespunzătoare din anul precedent, exporturile produselor agroalimentare au crescut, la valori exprimate în euro, cu 25,4 la sută şi deţin o pondere de 8,8 la sută în total exporturi de bunuri.

[28] Orientarea exporturilor României de maşini şi echipamente de transport către economiile emergente din afara Uniunii Europene s-a majorat atât în mod direct, cât şi indirect, prin intermediul exporturilor către Franţa şi Germania, care deţin cote de piaţă importante din pieţele extra-UE relevante la nivel mondial.

[29] De exemplu, în primele 11 luni ale anului 2013, faţă de perioada corespunzătoare a anului precedent, exporturile industriei constructoare de maşini şi de echipamente de transport şi-au mărit ponderea în total cu 1,5 puncte procentuale. Date fiind termenele contractuale mai lungi specifice acestei ramuri industriale şi dinamizarea cererii externe extracomunitare adresate acestor produse, evoluţiile favorabile recente sunt de aşteptat să continue şi în perioadele următoare.

[30] În perioada ianuarie-noiembrie 2013, exporturile intracomunitare totalizau 70,1 la sută din total exporturi, în uşoară scădere faţă de 70,8 la sută în primele unsprezece luni ale anului 2012.

[31] De exemplu, cele din industria constructoare de maşini şi de echipamente de transport.

[32] Exprimate în euro, importurile aferente acestei secţiuni au scăzut în perioada ianuarie-noiembrie 2013, faţă de perioada corespunzătoare din anul precedent, cu 19,4 la sută.

[33] În principal, pe fondul aportului negativ în adâncire al balanţei veniturilor, atenuat parţial de îmbunătăţirea soldului transferurilor curente ale administraţiei publice pe seama atragerii de fonduri europene.

[34] Efectul de avuţie şi de bilanţ al cursului de schimb se manifestă, în cazul agenţilor economici, prin modificarea alocării resurselor disponibile, pe de o parte, consumului şi investiţiilor, iar pe de altă parte, acordării, respectiv rambursării creditelor în valută.

[35] Ratele nominale ale dobânzilor în lei la credite şi depozite sunt calculate ca medii ponderate în funcţie de volumul creditelor şi, respectiv, al depozitelor noi.

[36] Începând cu trimestrul I 2014 este anticipată revenirea aşteptărilor de inflaţie pe o tendinţă crescătoare.

[37] Informaţiile referitoare la acest indicator sunt preluate din Sondajul lunar al BNR derulat în rândul analiştilor bancari.

[38] Cursul de schimb relevant este construit pe baza celor dintre leu şi euro, respectiv dintre leu şi dolarul SUA, sistemul de ponderare reflectând importanţa celor două monede în comerţul exterior al României.

[39] Aproximate prin variaţia aşteptată a deviaţiei cursului de schimb real efectiv.

[40] Cu o intensitate marginal mai accentuată comparativ cu Raportul asupra inflaţiei din luna noiembrie, mai ales în ultima parte a intervalului de proiecţie.

[41] În contextul anticipării unui diferenţial pozitiv de productivităţi relative în raport cu partenerii comerciali pe întregul interval de prognoză.

[42] Date fiind condiţiile regionale ale perspectivelor de revigorare a activităţii economice în majoritatea ţărilor emergente membre ale UE, dar şi anticiparea unui nivel sustenabil atât pentru deficitul bugetar, cât şi pentru deficitul de cont curent, de natură a nu induce presiuni de depreciere asupra monedei naţionale.

[43] De exemplu, o refacere într-un ritm mai rapid decât cel preconizat a economiilor dezvoltate ar implica o cerere mai ridicată de materii prime, îndeosebi petrol, care ar conduce la creşterea cotaţiilor acestora.

[44] Datorată, cu precădere, unui efect de bază.

[45] Raportul asupra inflaţiei, noiembrie 2013.

[46] Creştere peste aşteptări a producţiei agricole în anul 2013 şi reducerea cotei TVA pentru unele produse de panificaţie.

[47] Prognoza actuală indică pentru finele anului 2015 o rată a inflaţiei de 3,2 la sută, faţă de 3,4 la sută, nivelul proiectat anterior.

[48] Prin intermediul evoluţiei şi ponderii ridicate ale preţurilor produselor alimentare procesate.

[49] Acesta se prelungeşte mult dincolo de orizontul proiecţiei.

[50] În conjuncţie cu alte evoluţii/evenimente consemnate pe plan global/regional.

[51] Calendarele de liberalizare a tarifelor energiei electrice şi ale gazelor naturale.